Номер провадження: 22-ц/813/3995/24 
Справа № 501/2135/23
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
Іменем України
16.05.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,
на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2023 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт, в обґрунтування зазначивши, що з 19.07.1997 року по 17.07.2015 року сторони перебували у шлюбі. 
За час шлюбу відповідач набув право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину. 
Позивач зазначає, що у період з 2012 року по 2014 рік у будинку проведено поточний ремонт за рахунок власних коштів. 
Вартість спадкового майна отриманого відповідачем становила 82108 грн.
Перед початком проведення поточного ремонту, інвентаризаційна вартість будинку становила 55103 грн згідно довідки КП «БТІ» Чорноморської міської ради Одеської області від 14.05.2019 № 555.
Після проведення капітального ремонту в період з 2014 року по 2019 рік, інвентаризаційна вартість будинку становила 133451 грн.
В період з 2014 року по 2019 рік вартість будинку збільшилась на 78348 грн.
На замовлення позивача проведено судову будівельно-технічну експертизу, відповідно до якої встановлено перелік та об`єми ремонтно-будівельних робіт, які виконувались у спірному житловому будинку в період з 2014 року по 17.07.2015 рік, встановлено їх вартість, яка складає 82583 грн; встановлено перелік та об`єми ремонтно-будівельних робіт, які виконувались у спірному житловому будинку в період з 17.07.2015 року по теперішній час, встановлено їх вартість, яка складає 87376 грн;визначено вартість домоволодіння АДРЕСА_1 , яка становить 343539 грн.
Позивач просила стягнути з  ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 суму, витрачену на проведення ремонту в будинку в розмірі 215744 грн, витрати на проведення будівельної експертизи 12000 грн та судові витрати. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Іллічівський міський суд Одеської області рішенням від 11 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт задовольнив частково. 
Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму витрачену на проведення ремонту в будинку в розмірі 41291,50 грн, витрати на проведення будівельної експертизи у розмірі 5000 грн, судовий збір у розмірі 1078,75 грн. В задоволенні решти вимог відмовив.
Суд першої інстанції, врахувавши наданий позивачем висновок для визначення вартості ремонтних робіт у будинку, вважав, що на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 частини вартості переліку та об`ємів ремонтно-будівельних робіт, які виконувались у спірному житловому будинку в період з 2014 року по 17.07.2015 року (рішення суду про розірвання шлюб) у розмірі 41291,50 грн (82 583,00 : 2). 
Разом з тим, суд не прийняв до уваги копії товарних чеків, накладних на придбання будівельних матеріалів, тощо на загальну суму 191052,00 грн, які надано позивачем на обґрунтування підстав позову, оскільки вони не містять відомостей щодо їх використання та встановлення в домоволодінні.
Також, суд першої інстанції не вважав пропущеним строк позовної давності, оскільки порушення прав позивача є триваючим, а з часу ухвалення та набрання чинності судовими рішеннями в справах №501/1508/16-ц; №501/3893/20, №501/4646/21 не сплинув трирічний строк позовної давності, тому вважав, що позивач звернулась до суду з позовом в цій справі з дотриманням строку позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що спірний будинок є особистою власністю скаржника. 
Перебування сторін у шлюбі не може свідчити про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, а будь-які поліпшення майна вважатися спільною власністю подружжя. 
Також зазначає, що не існує жодного судового рішення про визнання особистим майном позивача на ті поліпшення про які остання зазначає у позові у вигляді ремонту в спірному будинку, або рішення суду про встановлення факту того, що позивач витратила особисті кошти на проведення ремонту в спірному будинку.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.01.2024 року роз`яснювалось  ОСОБА_1  право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Грубнік В.І. отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги 08.03.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, з підстав зазначених в позовній заяві. Крім того зазначила, що в справі № 501/3893/20 за участі сторін допитані свідки, які дали покази, стосовно проведення ремонту в спірному будинку. Вказані свідчення з приводу того факту, що саме ОСОБА_1 наймала будівельну бригаду, купувала будівельні матеріали, те що родичі ОСОБА_1 допомагали їй в проведені ремонту в судовій справі № 501/3983/20 не спростовані ОСОБА_2 . 
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження отримана представником скаржника — адвокатом Бондар М.О. в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд 30.01.2024 року, що підтверджується довідкою.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт в сумі 215744 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 * 100 = 2684000 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із тексту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду відповідачем оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині рішення суду не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24 жовтня 2008 року. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, врахувавши наданий позивачем висновок для визначення вартості ремонтних робіт у будинку, вважав, що на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 частини вартості переліку та об`ємів ремонтно-будівельних робіт, які виконувались у спірному житловому будинку в період з 2014 року по 17.07.2015 року (рішення суду про розірвання шлюб) у розмірі 41291,50 грн (82 583,00 : 2). 
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 19.07.1997 року, який розірвано рішенням суду 17.07.2015 року.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.02.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської області Жмиховою О.С., виданого 08.02.2013 року спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість спадкового майна 82108 грн.
Право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 33282093 від 06.02.2015 року.
Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 75 СК України, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
Оскільки нерухоме майно набуте ОСОБА_2 за час шлюбу у порядку спадкування за заповітом, то у відповідності до положень ст. 75 СК України є його особистою приватною власністю, та на останнє не поширюється режим спільного сумісного майна. 
Звертаючись до суду з позовом про стягнення вартості проведених ремонтних робіт, позивач посилаючись, зокрема на положення ст. 62 СК України, зазначила, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 у період з 2012 року по 2015 рік в будинку за адресою: АДРЕСА_1 проведено ремонтні роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Колегія суддів зауважує, що для застосування передбачених статтею 62 СК України правил, збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників, при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) зазначала, «як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути  направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.
Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості  є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.
Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.
Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і  не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.
У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування  у шлюбі.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Іллічівським міським судом Одеської області у рішенні від 01.03.2023 року, яке набрало законної сили, по справі № 501/3893/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на невідокремлені частини житлового будинку, а саме: підлога в приміщеннях 1-3, 1-4; водопровідний ввід; дерев`яна балка покриття; пічне опалення; водопровідний колодязь; каналізаційний канал, встановлено, що останні замінені, посилені та покращено їх технічний стан в період з 2014 року по 17.07.2015 року, тобто до розірвання шлюбу сторін. Вартість проведених робіт складає 82583 грн.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.
Враховуючи викладене, невідокремлені частини у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: підлога в приміщеннях 1-3, 1-4; водопровідний ввід; дерев`яна балка покриття; пічне опалення; водопровідний колодязь; каналізаційний канал у будинку за адресою: АДРЕСА_1 замінені, посилені та покращені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 за час шлюбу, вказані обставини є приюдиційними.
ОСОБА_2 приймав участь у розгляді справи № 501/3893/20, був стороною у справі, тому мав можливість спростовувати доводи позивача щодо проведення вказаних робіт у період перебування сторін у шлюбі.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає доведеними обставини проведення у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме у період з 2012 року по 17.07.2015 рік, зазначених вище ремонтних робіт у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
       Згідно висновку експерта № 118 від 04.02.2021 року судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, проведеного судовим експертом Гончар Н.В., час проведення дослідження встановлений наступний перелік та об`єми ремонтно-будівельних робіт, які виконувались в житловому будинку АДРЕСА_1 в період з 2014 року по 17.07.2015 рік:
зняття шпалер в приміщенні 1-4 - 35 кв.м, відбивка штукатурки внутрішньої частини стін в приміщеннях 1-1, 1-2, 1-3, 1-4. Площа відбивання - 96,3 кв.м; демонтаж покриття підлоги та засипки: в приміщеннях 1-3 ла 1-4 зняті дерев`яні дошки та розчищена засипка - 23,1 кв.м; в приміщенні 1-2 розчищена засипка з грунту та кусків фанери - 6,7 кв.м; в вирівнювання дерев`яної балки стелі приміщення 1-4, довжиною 4,25 м; влаштування гіпсокартоних стель в приміщеннях 1-3; зачистка стелі, грунтовка, шпаклівка в приміщеннях 1-1, 1-2 - 12,4 кв.м; влаштування керамзитобетонної підлоги, цементної стяжки, покриття ДСП, лінолеум в приміщеннях 1-3, 1-4 - 23,1 кв.м; ремонт печі та димоходу, штукатурка, шпаклівка груб (в приміщенні 1-4 та приміщенні 1-3) - 7,2 кв.м; влаштування герметичної вигрібної ями 2,5м х 2м х 2м з обкладанням цеглою та цементуванням стін, влаштування монолітного залізобетонного перекриття - 3,2 кв.м, прокладання каналізаційних труб, діаметром 100 м з будинку в герметичну вигрібну яму, довжиною 7,5 м.; ремонт ввідного водопровідного колодязя 1,0м х 1,0м х 1,5м: розкопка,
розчистка, обкладання цеглою; встановлення водомірного лічильника - 1 шт; заміна стальної водопровідної труби, діаметром 25 мм, довжиною 1,5 м; штукатурка стін, грунтовка, шпаклівка, анти грибкова обробка, поклейка шпалер в приміщеннях 1-3, 1-4 - 60 кв.м; штукатурка стін в приміщеннях 1-1, 1-2 - 36,3 кв.м; влаштування ганку, площею 1,2 м х 1,1 м x 0,1.
Наведений перелік та об`єми ремонтно-будівельних робіт, які проводились у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 в період з 2014 року по 17.07.2015 рік станом на час проведення експертизи складає 82583 грн.
З матеріалів справи вбачається, що вартість успадкованого ОСОБА_2 майна становила 82108 грн.
Враховуючи, що понесені позивачем затрати, пов`язані з ремонтно-будівельними роботами, які виконувались у період з 2014 року по 17.07.2015 рік, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не є істотними, то позивач має право на грошову компенсацію понесених затрат, тому апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму витрачену на проведення ремонту в будинку в розмірі 41291,50 грн.
Колегія суддів зазначає, що висновок експерта № 118 від 04.02.2021 року судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, проведеного судовим експертом Гончар Н.В. на звернення від 07.12.2020 року ОСОБА_1 для подання до суду по цивільній справі № 501/3893/20. Експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 КК України, або за відмову від надання висновку за статтею 385 КК України.
Під час підготовки вказаного висновку експертом проведено кошторис ремонтно-будівельних робіт, які проводились у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , також експертом здійснювалось безпосереднє обстеження об`єкту дослідження – домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , висновок експерта містить фототаблиці об`єкту дослідження, є повним та об`єктивним.
Відповідачем належних та достатніх доказів на спростування вартості будівельних робіт, встановлених експертом у висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 118 від 04.02.2021 року не надано, останній не звертався до суду першої інстанції та апеляційного суду з клопотанням про призначення експертизи, за власної ініціативи експертизу не провів. 
Отже, наданий позивачем висновок експерта № 118 від 04.02.2021 року, апеляційним судом враховується як письмовий доказ у справі, який містить інформацію щодо предмета доказування, та на його підставі можливо встановити дійсні обставини у справі. 
Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції визначено будинок за адресою: АДРЕСА_1 спільним сумісним майном, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції в оскаржуваному рішення встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві власності також зазначено, що позивачем вказаний факт не оспорюється. 
Доводи апеляційної скарги про те, що не існує жодного рішення про визнання особистим майном ОСОБА_1 поліпшень у вигляді ремонту в спірному будинку, є необґрунтованими, з огляду на те, що у випадку встановлення судом наявності понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, під час перебування у шлюбі, належним способом захисту прав є вимоги про компенсацію понесених затрат, а не вимоги про визнання права власності.
Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованим стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення експертизи з огляду на те, що висновок експерта № 118 від 04.02.2021 року судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи проведено судовим експертом ОСОБА_5 на звернення від 07.12.2020 року ОСОБА_1 для подання до суду по цивільній справі № 501/3893/20.
З долученої до матеріалів справи квитанції № 0.01933155487.1 вбачається, що ОСОБА_1 08.12.2020 року сплачено 10000 грн, призначення платежу оплата рахунку № 118 від 07.12.2020 року за надання висновку. 
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом цієї справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 року у справі № 712/4126/22. 
Як вже зазначалось, у цій справі апеляційним судом враховується висновок експерта № 118 від 04.02.2021 року судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи в якості доказу в частині визначення вартості проведених будівельних робіт, який відповідачем не спростовано, разом з тим, оскільки вказаний висновок проведено на замовлення ОСОБА_1 для подання до суду у іншій цивільній справі, то підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення зазначеної експертизи у цій справі відсутні.
Також колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 167855.
Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що ОСОБА_2 як особа з інвалідністю ІІ групи звільнений від сплатити судового збору, покладення на нього обов`язку відшкодувати судовий збір колегія суддів вважає необґрунтованим.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми витраченої на проведення будівельної експертизи у розмірі 5000 грн та судового збору у розмірі 1078,75 грн слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у стягненні витрат за проведення будівельної експертизи відмовити. 
Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1078,75 грн.
В іншій оскаржуваній частині рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2023 року слід залишити без змін.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України,  апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми витраченої на проведення будівельної експертизи у розмірі 5000 грн та судового збору у розмірі 1078,75 грн слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми витраченої на проведення будівельної експертизи відмовити. 
В іншій оскаржуваній частині рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2023 року залишити без змін.
Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1078,75 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий                                                                               В.А. Коновалова

Судді                                                                                           О.Ю. Карташов

М.В. Назарова