КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №761/10976/24                                                                                        Головуючий 1-ї інстанції: Овсеп`ян Т.В.
Провадження № 33/824/3090/2024                                                                    Доповідач: Яковлева В.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С.,  з секретарем судового засідання - Пишковичем М.І., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті  Києві апеляційну скаргу захисника Шевченко Злати Володимирівнина постанову Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 07травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 ,                       
В С Т А Н О В И В
Цією постановою  ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осещина Вишгородського району, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючогоза адресою:  АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок на користь держави.                                                                                                       Стягнуто судовий збір  в розмірі 605 гривень 60 копійок,  в дохід держави.                      Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник Шевченко З.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.                                                                                                                                                    В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду є помилковими, не відповідають обставинам справи, суд надав неправильну оцінку наявним у справі доказам, зробив помилковий висновок щодо обставин події, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Звертає увагу суду, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не вчиняв жодної дії, передбаченою нормою закону. Жодних дій, які б могли спричинити стрес дітям не вчиняв, нікому не погрожував. Прийшов в належну йому квартиру, співвласником якої він є, в якій зареєстрований, для зняття копій документів спільного майна для подальшого захисту своїх майнових прав та інтересів. Вважає, що висновок суду про те, що присутність батька завдає моральної та психологічної шкоди дітям, через його хворобу є аморальним та таким, що принижує та ображає його людську гідність та честь. Потерпіла в наданих суду поясненнях не зазначила, які погрози ОСОБА_1 висловлював на її адресу. В матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 насильства сім`ї.                                                                                                                                   Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, потерпілої, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.                                                                                                                         Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 14.03.2024 о 10 годині 50 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дочки ОСОБА_2 , а саме: його присутність у квартирі призвела до психологічного тиску на його дітей, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.                                                                                  В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 надав пояснення. Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, однак 18.04.2024 на адресу суду надіслала письмові пояснення. Суддя, надавши правову оцінку наданим поясненням, дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту зі спеціальної лінії 102, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенні.                                                             Зазначив, що ОСОБА_2 у своїх поясненнях вказує, що 14.03.2024 року ОСОБА_1 зі своєю мамою без попередження увірвалися до квартири в якій вона проживає зі своєю мамою, молодшими братами та сестрами. Прихід  ОСОБА_1 базувався на бажанні викрасти документи на квартиру та інші. У вказаній квартирі останній не проживає, у зв`язку з чим мати зателефонувала в поліцію з метою захисту дітей та майна. Присутність  ОСОБА_1 завдає моральної та психологічної шкоди, через його хворобу /приступи епілепсії/ і погрози. В подальшому, у зв`язку із приїздом працівників поліції,  ОСОБА_1 документи не зміг забрати, але внаслідок його візиту було завдано сильного стресу дітям.                                                                                           Апеляційний суд вважає такі висновки передчасними з огляду на наступне.                      Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих працівникам поліції, а також пояснень ОСОБА_1 , наданих суду першої інстанції та апеляційному суду, конфлікт виник через те, що ОСОБА_1 прибувши на квартиру, частка якої належить йому на праві власності, разом зі своєю мамою, намагався зробити фотокопії із документів, які знаходились в квартирі. При цьому, не вчиняючи жодних неправомірних дій, що підтверджує і сама потерпіла. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що батько здійснює насильство психологічного характеру саме через його присутність в квартирі та не зазначила, в чому воно полягало, які погрози останній здійснював щодо неї.  Такі пояснення є послідовними протягом всього часу розгляду справи про адміністративне правопорушення та узгоджуються між собою. Зазначені пояснення залишилися поза увагою суду та їм не була надана належна правова оцінка.                                                                                                                                              Свідок ОСОБА_3 повідомила апеляційному суду, що на прохання сина прийшла разом з ним до квартири, де проживають його колишня дружина та діти. Син дістав документи та почав їх фотографувати. Жодних погроз ні психологічного ні фізичного характеру по відношенню до дітей він не здійснював. Раптом приїхали працівники поліції, один з яких говорив з ними, а інший з Христиною, після чого був складений протокол.                                                                                                                      Під домашнє насильство, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.                                Отже, саме по собі перебування особи у квартирі не формує собою домашнє насильство та не утворює склад адміністративного правопорушення якщо такі дії не викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або не завдали шкоди психічному здоров`ю особи.                                                                                                              Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 589422 від 14 березня 2024 року, який складено відносно  ОСОБА_1  «вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дочки ОСОБА_2 , а саме, через його присутність у квартирі призвело до психологічного тиску на його дітей», не містять обов*язкових наслідків щодо того чи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров*ю потерпілого та не дозволяють зробити висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Не встановлено таких обставин і судом.                                                                                                                      З оглядну на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали провадження не містять переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , у тому, що він за викладених у протоколі обставин вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 .                                        За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо  ОСОБА_1 - закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.                                                                                                                  Керуючись п. 1 ст.247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Шевченко Злати Володимирівни задовольнити.                  Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.                                                                                        Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.                                                                 
            Суддя                                                                                                                                   Київського апеляційного суду                                                    В.С. Яковлева