ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

10 квітня 2024 року                          місто Чернівці справа №727/6932/23
провадження №22-ц/822/273/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Височанської Н.К.,
суддів:  Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.
секретар Тодоряк Г.Д.
за участю: представника позивачів - ОСОБА_1 , представника відповідача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради - Гловацької Т.П., представників відповідача Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької облдержадміністрації - Череп А.В., Губчак О.В.

учасники справи: 
позивачі -  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
відповідачі - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької облдержадміністрації 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких представляє адвокат Венерська Ганна Іванівна на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 січня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької облдержадміністрації про скасування усиновлення неповнолітньої дитини, головуючий в суді першої інстанції суддя Бойко М.Є.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2023 року   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради в особі служби у справах дітей Чернівецької міської ради, Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької облдержадміністрації про скасування усиновлення неповнолітньої дитини.
Посилалися на те, що вони є усиновлювачами неповнолітнього  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також його рідної сестри - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення суду від 23 червня 2015 року у справі № 2-о/489/95/2015355/1515/18 із внесенням відповідних змін до свідоцтв про народження останніх.
З моменту усиновлення позивачами створено усі необхідні умови для проживання дітей у комфортному середовищі та умовах, також вони постійно займалися їх фізичним, інтелектуальним та духовним розвитком, влаштували до загальноосвітніх навчальних закладів, стежили за їх здоров`ям, оточували любов`ю, теплом та ласкою.
Проте, починаючи з 10-річного віку, поведінка усиновленого ними ОСОБА_4 стала негативною, він конфліктував з однолітками у навчальних закладах, самовільно залишав навчання та місце проживання без будь-яких пояснень. З метою виправлення ситуації усиновлювачі зверталися до спеціалістів, вузьких фахівців, викладачів, психологів, психотерапевтів у м. Чернівці, працювали над налагодженням їх стосунків та приведення дитини до нормального стану, проте їх зусилля виявилися марними. Так, у 2023 році син викрав з дому грошові кошти в розмірі 500 у.о. та купив речі на свій погляд, які подарував другу. Також він почав відкрито ображати свою сестру, як особисто, так і у присутності інших.
Внаслідок такої поведінки ОСОБА_4 було поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької обладміністрації, де він перебуває і до теперішнього часу, проте на шлях виправлення так і не став, а навпаки, поводиться агресивніше, є емоційно не стабільним, почав їм погрожувати.
Отже між ними склалися стосунки, які є неможливими для їх спільного сумісного проживання і виконання позивачами своїх батьківських обов`язків, що у свою чергу суперечить інтересам дитини та не забезпечує їй належного сімейного виховання. 
Просили скасувати усиновлення ОСОБА_4 (до усиновлення ОСОБА_7 ) відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Миколаїв від 23 червня 2015 року по справі №2-о/489/95/2015, внести зміни в актовий запис про народження дитини за №19 від 14 жовтня 2009 року шляхом поновлення відомостей, внесених до її усиновлення, та виключити з вказаного актового запису відомості про усиновлювачів, а саме: у графі відомості про матір виключити « ОСОБА_2 » та в графі відомості про батька - « ОСОБА_3 », інші відомості залишити без змін.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради в особі служби у справах дітей Чернівецької міської ради, Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької облдержадміністрації про скасування усиновлення неповнолітньої дитини відмовлено повністю.
Повний текст рішення складено 18 січня 2024 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
Не погоджуючись із вказаним рішенням,  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги повністю.
В апеляційній скарзі наводять обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені в позовній заяві та свої доводи мотивують тим, що позивачами до моменту звернення до суду із позовною заявою про скасування усиновлення, було вжито всіх необхідних заходів щодо адаптації ОСОБА_4 в сім`і. Позивачі ставились до ОСОБА_4 та її сестри ОСОБА_5 (яка до сьогодні проживає в сім`ї позивачів) з любов`ю, турботою та повагою як до кровної дитини, що підтверджується матеріалами справи, однак їх намагання жодним чином не покращило стосунки між ними та неповнолітнім сином.
Звернення позивачів до суду із даною вимогою відбулось тільки після вжиття всіх можливих заходів та розуміння того, що між ними та усиновленою дитиною, незалежно від їх волі склалися стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання та виконання ними своїх батьківських обов`язків.
Крім цього, як вбачається із матеріалів справи з 19 лютого 2023 року ОСОБА_4 перебуває у Центрі Соціально-Психологічної реабілітації дітей ЧОДА, тобто, сім`я позивачів вже майже рік проживає без ОСОБА_4 , що беззаперечно негативно впливає на інтереси неповнолітньої дитини.
Докази, що наявні в матеріалах справи в достатній мірі підтверджують не зацікавленість ОСОБА_4 в поверненні в сім`ю, втрати в нього поваги та авторитету до позивачів як до його батьків.
Більше 3-ох років позивачі намагались знайти комунікативний контакт із ОСОБА_4 .
Окрім того, судом не надано висновку чи оцінки доказів щодо інтересів малолітньої сестри ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , яка станом на сьогодні проживає у сім`ї позивачів та виховується у атмосфері любові та поваги та яка згідно висновку практичного психолога Кузіної-Рудан В.М. страждала від психологічного та фізичного насильства від ОСОБА_4 .
Девіантна поведінка ОСОБА_4 , відсутність його інтересу до позивачів, як до батьків, ігнорування ним соціальних та моральних норм та правил поведінки, щоденно загрожують інтересам сім`ї позивачів, в якій знаходиться малолітня ОСОБА_5 .
Також підтверджено матеріалами справи порушення психоемоційного розвитку ОСОБА_4 , зафіксовані з боку ОСОБА_4 прояви різного виду насилля над дітьми, які перебувають на даний час поряд з ним у закладі, підтверджені висновками працівників цього закладу та є додатковим важелем у прийнятому рішенні про подальше сепарування родини ОСОБА_4 від спільного проживання та перебування на одній території з ним.
Окрім того, ОСОБА_4 перебував на обстежені в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні з 12 травня 2023 року по 30 травня 2023 року; та з 26 вересня 2023 року по 20 жовтня 2023 року включно.
Незважаючи на вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку щодо недоцільності задоволення позовних вимог.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Чернівецької міської ради як орган опіки та піклування вказали, що рішення суду прийняте з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, з повним з`ясуванням обставин справи.
Вказали, що судом першої інстанції не було враховано інтереси рідної сестри ОСОБА_4 – ОСОБА_5 , оскільки позивачі звернулись із заявою про скасування усиновлення тільки відносно ОСОБА_4 .
Вважають, що саме дії усиновителів викликали образи дитини на них, вважають що усиновителі не намагались в повній мірі дійти порозуміння з дитиною.
Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки скасування усиновлення з підстав п.3 ч.1 ст.238 СК України є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2015 року заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про усиновлення було задоволено та усиновлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Парутине Очаківського району Миколаївської області та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в с. Парутине Очаківського району Миколаївської області, а також внесено зміни до актових записів про народження цих дітей (а.с.18-21).
Як вбачається із даного рішення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували між собою шлюб 15 травня 2012 року, власних дітей не мають, перебувають на обліку кандидатів в усиновлювачі у Службі у справах дітей Чернівецької міської ради з 19 травня 2015 року. Зі станом здоров`я дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та правовими наслідками усиновлення заявники ознайомлені.
Згідно психолого-педагогічної характеристики учня 5-Б класу Приватного закладу гімназії «Соломон» ОСОБА_4 від 28 лютого 2023 року №38 останній навчається у приватному закладі гімназії «Соломон» з першого класу. За даний час проявив себе як комунікабельний учень, має хороший розумовий розвиток, широкий кругозір, гарну пам`ять та розвинуте логічне мислення, однак не використовує свій потенціал, а тому має низький рівень успішності. Також у характеристиці зазначено, що ОСОБА_4 часто порушував правила внутрішнього розпорядку, у зв`язку із чим неодноразово відбувалися зустрічі з його батьками адміністрацією закладу. Батьки ОСОБА_4 забезпечували його усім необхідним, підтримували контакт з класним керівником та адміністрацією гімназії, реагували на зауваження та пропозиції щодо його поведінки (а.с.26).
Відповідно до висновку практичного психолога В.М. Кузіної-Рудан від 09 серпня 2023 року мають місце факти скоєння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, крадіжок, фізичного і психологічного насилля над батьками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та молодшою сестрою ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_2, небажання ОСОБА_4 змінювати свої життєві звички та принципи. Крім того, встановлено травматичний досвід, який ОСОБА_4 завдає близькому оточенню, наражання на небезпеку, відсутність у нього критичного мислення та усвідомлення необхідності змінювати свої життєві принципи та позиції, відсутність будь-якої поваги та бажання взаємодіяти з батьками, що вплинуло на комплексні зміни в якості психологічного життя та соціального функціонування малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок впливу обставин, пов`язаних із фактом її проживання з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Подальше перебування на одній території буде продовжувати завдавати шкоду моральному, психологічному, фізичному та соматичному стану здоров`я всіх членів родини та призведе в подальшому до порушень фізичних, психологічних кордонів малолітньої ОСОБА_5 . 
Факт порушення психоемоційного розвитку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, є наявним і підтвердженим також кваліфікованими фахівцями Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Чернівецької обласної державної адміністрації та психіатричної лікарні в 2023 році, дитячого відділення. Зафіксовані з боку ОСОБА_4 прояви різного виду насилля над дітьми, які перебувають на даний час поряд з ним у закладі (Центр соціально-психологічної реабілітації, оздоровчий табір), підтверджені висновками працівників цього закладу та є додатковим важелем у прийнятому рішенні про подальше сепарування родини ОСОБА_4 від спільного проживання та перебування на одній території з ним (а.с.91-103).
Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 15 серпня 2023 року, є недоцільним та таким що суперечить інтересам дитини скасування усиновлення відносно ОСОБА_4 (а.с.119-121).
Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 з 19 лютого 2023 року знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Чернівецької обласної державної адміністрації на підставі заяви самозвернення. Так, із заяви ОСОБА_4 вбачається, що він просить прийняти його до Центру, оскільки він не хоче більше проживати у батьків.
З відповіді №01-07/197 від 06 листопада 2023 року директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Янчук Ж. на запит адвоката вбачається, що ОСОБА_4 знаходиться у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Чернівецької обласної державної адміністрації з 19 лютого 2023 року, його перебування у центрі відзначено недисциплінованістю дитини та браком у нього інтересу до навчання, його поведінка характеризується відсутністю самодисципліни та самоконтролю. За час перебування в закладі ОСОБА_4 за згодою батьків перебував на обстеженні в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні з 12 травня 2023 року по 30 травня 2023 року, а також з 26 вересня 2023 року по 20 жовтня 2023 року включно (а.с.147).
Відповідно до характеристики Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_4 зарекомендував себе як недисциплінований учень, має навчальні досягнення середнього рівня, не виявляє зацікавленості до навчання, потребує постійного контролю з боку дорослих, ігнорує правила поведінки, має шкідливі звички. В колективі почуває себе впевнено, хоче бути лідером, любить бути в центрі уваги. Веселий, нестриманий, активний, самостійний (а.с.148).
Відповідно до наданого Центром соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей опитування дитини ОСОБА_4 вбачається, що дитина йти до суду і надавати пояснення з приводу даного спору категорично відмовляється, 

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази та позивачами не доведено те, що відносини з дитиною неможливо виправити, а тому враховуючи найкращі інтереси дитини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування усиновлення. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до статей 32, 51 Конституції України, статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.
Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.
Відповідно до частини першої, четвертої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ратифікованої Законом № 3017-VІ (3017-17) від 15.02.2011 із застереженням та заявою) усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.
Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За змістом ст.12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Зазначені положення закріплені в статті 207 СК України.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.
В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав матері (батька) стосовно дитини, яка не є ЇЇ кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №204/586/20.
У частині 1 статті 238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо:
1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання;
2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення;
3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.
Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому, зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.
Пунктом 13 вказаної постанови Пленуму роз`яснено, що усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків.
Крім того, вказана постанова наголошує, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інших обставин, що негативно впливають на емоційний стан дитини.
Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про скасування усиновлення заявники посилалися на пункт 3 статті 238 СК України, відповідно до яких усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.
Як вбачається з матеріалів справи з 2015 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали спільно з усиновленими дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
З моменту усиновлення усиновлювачі забезпечували дітей всім необхідним, забезпечували здоровий та всебічний розвиток дітям. Діти відвідували платну школу, різні гуртки, виїжджали на відпочинок.
Матеріалами справи доведено та підтверджується, що починаючи з моменту статевого дозрівання хлопчика ОСОБА_4 , у нього змінилась поведінка як в сім`ї так і в різних педагогічних колективах. Стосунки батьків з ОСОБА_4 стали складними і для покращення відносин батьки неодноразово звертались за психологічного допомогою до психологів.
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 створював різні конфлікти з однолітками в навчальних закладах, залишав самовільно як місце проживання так і заклади навчання, вчиняв фізичне та психологічне насильство відносно своєї меншої сестри ОСОБА_5 , скоював крадіжки і усиновлені батьки повністю втратили авторитет та вплив над сином.
Батьки вживали всіх необхідних заходів для покращення відносин з дитиною, однак такі результатів не дали.
19 лютого 2023 року дитина ОСОБА_4 за власним бажанням та своєю заявою, був зарахований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької облдержадміністрації на цілодобове перебування з причин його небажання проживати з батьками.
Тобто дитина тривалий час, а це цілий рік проживав окремо від батьків. Коли батьки його навідували в центрі він неохоче з ними спілкувався і виявляв бажання залишатись в центрі.
Дитина ОСОБА_4 був обстежений в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні та йому встановлено діагноз «змішаний розлад поведінки та емоцій».
Психологами по справі та свідками, які були допитані в суді першої інстанції. підтверджено, що дитина ОСОБА_4 проявляє агресивну поведінку, підтверджено, що ОСОБА_4 перебуваючи в центрі та в психіатричній лікарні, вчиняв відносно дітей різного виду насилля, в тому числі сексуальне, примус дітей задовольняти його сексуальні потреби різними методами.
Як вбачається з державного реєстру судових рішень, дитина ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152; ч. 4 ст. 152; ч. 6 ст. 152 КК України і до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, що в свою чергу не ставить під сумнів доводи апеляційної скарги щодо поведінки ОСОБА_4 відносно його меншої сестри ОСОБА_5 .
Крім цього, як пояснила в судовому засіданні представник позивачів, що неповнолітня ОСОБА_5 боїться залишатися наодинці вдома з братом ОСОБА_4 через вчинення ним щодо неї психологічного та фізичного насилля. Дана обставина підтверджується і висновком психологічного обстеження.
З пояснень в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вихователя Центру соціально-психологічної реабілітації дітей вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 неодноразово висловлював своє небажання повертатися в сім`ю, висловлював своє негативне відношення до батьків, вказував на бажання їм помститися.
Із опитування ОСОБА_4 в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, яке надано центром під час розгляду справи в суді першої інстанції, вбачається, що розмова проведена з дитиною в центрі в присутності педагога та психолога. З наданого опитування вбачається, що дитина не хоче проживати з батьками, бажає проживати в «багатших батьків» та хоче жити в «американській родині». Вказав, що до батьків немає почуттів і з ними не хоче проживати, в майбутньому бажав би бачитись із сестрою ОСОБА_5 . До суду немає бажання ходити і давати пояснення (а.с.154-155).
Таким чином, між неповнолітнім ОСОБА_4 та усиновлювачами склалися, незалежно від їх волі, відносини, які роблять неможливим їхнє спільне проживання, виконання позивачами батьківських обов`язків, що в силу пункту 3 частини 1 статті 238 СК України є підставою для скасування усиновлення, оскільки за таких обставин примусове по суті збереження сім`ї може суттєво зашкодити не тільки інтересам усиновлювачів, а і дитині, щодо якої вирішується спір, а також може зашкодити правам та інтересам їх другої дитини ОСОБА_5 .
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав, передбачених частиною першою статті 238 СК України для скасування усиновлення не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 4 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон № 2342-IV) заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку.
Згідно зі статтею 11 Закону № 2342-IV органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад.
Згідно з пунктом 18 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 905 (далі - Порядок №905), діти поновлюються на місцевому, регіональному та централізованому обліку в разі, зокрема скасування усиновлення.
Пунктом 19 Порядку №905 передбачено, що у разі скасування усиновлення служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини з`ясовує, де дитина перебувала на місцевому обліку, та інформує відповідну службу у справах дітей про необхідність поновлення дитини на місцевому обліку. Служба у справах дітей за місцем перебування дитини на місцевому обліку протягом п`яти робочих днів вносить відомості про дитину до Книги обліку дітей, які можуть бути усиновлені, з приміткою «Дитина поновлена на обліку», складає обліково-статистичну картку - соціальний паспорт дитини в Єдиному банку даних.
Відповідно до пункту 35 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, рішення про влаштування дитини до медичних, навчальних, виховних закладів, інших закладів або установ, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання (перебування) дитини.
 Відповідно до ч. 3 ст. 239 Сімейного кодексу України у разі   скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування.
З цього випливає, що виконання обов`язку із соціального захисту дитини та вирішення питання щодо її подальшого влаштування законодавством покладено саме на Орган опіки та піклування.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає доцільним передати ОСОБА_4 органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради для здійснення соціального захисту дитини та вирішення питання щодо подальшого його влаштування, оскільки дитина тривалий час мешкає в м.Чернівці і знаходиться під наглядом співробітників органу опіки та піклування Чернівецької міської ради, а переміщення дитини до іншого міста, зокрема до Миколаївської області, де ведуться активні бойові дії викличе труднощі різного характеру та вплине на психологічний стан здоров`я дитини.                
Відповідно до ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.   Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини.
Таким чином, органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини необхідно внести зміни до актового запису про народження дитини шляхом поновлення відомостей, внесених до його усиновлення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 січня 2024 року слід скасувати та позов задовольнити.
Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , інтереси яких представляє адвокат Венерська Ганна Іванівна - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 січня 2024 року - скасувати та постановити нове про задоволення позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування усиновлення.
Скасувати усиновлення громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (після усиновлення ОСОБА_4 ) відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Миколаїв від 23 червня 2015 року по справі №2-о/489/95/2015.
Передати неповнолітнього ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, для здійснення соціального захисту дитини та вирішення питання щодо подальшого влаштування неповнолітнього ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .  
Зобов`язати Відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області - внести зміни до актового запису №19 від 14 жовтня 2009 року про народження  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом поновлення відомостей, внесених до його усиновлення, виключивши з вказаного актового запису відомості про усиновлювачів, а саме:
-змінити прізвище з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », 
-по-батькові змінити з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », 
-ім`я дитини залишити « ОСОБА_4 », 
-в графі «місце народження» змінити з «АДРЕСА_1» на «ІНФОРМАЦІЯ_5», 
-вилучити запис з графи «мама» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та запис з графи «батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
-інші відомості залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 11 квітня 2024 року.

Головуючий                                                Н.К. Височанська
Судді:                                                 І.М. Литвинюк
                       І.Б. Перепелюк