ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2024 року                                                                     
м. Київ
справа № 641/6456/13-ц
провадження № 61-16999св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу 
Босенко Марина Олександрівна, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради,
особа, яка звернулась із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - ОСОБА_6 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 11 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О., Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна з чужого незаконного володіння
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Дряниці Ю. В., Триголова В. М.,
ВСТАНОВИВ
Короткий зміст позовних вимог 
У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила: 
- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири 
АДРЕСА_1 , укладений 22 лютого 2011 року між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_9 , і ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим номером 197; 
- витребувати квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на її користь; 
- скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 ;
- визнати за позивачем право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_10 який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9 , але не оформив її.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є дочкою 
ОСОБА_10 та онукою ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_9 у встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_10 звернувся до Восьмої харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі якої була заведена спадкова справа. До складу спадщини, після смерті ОСОБА_9 , входить, зокрема, спірна квартира.
Однак, під час оформлення спадкових прав ОСОБА_10 дізнався, що вказана квартира не належить ОСОБА_9 , оскільки 22 лютого 2011 року була відчужена ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_9 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. від 17 листопада 2010 року за реєстровим номером 1544, на користь ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О.
Отже спірна квартира була відчужена на підставі договору купівлі-продажу вже після смерті довірителя (через 20 днів), тому ОСОБА_4 достеменно знаючи про смерть свого довірителя, не мав права укладати оспорюваний правочин, адже його повноваження як представника припинилися.
Оскільки ОСОБА_10 був єдиним хто прийняв спадщину після смерті свого батька, а ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті 
ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач просила позов задовольнити.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Комінтернівський районний суд м. Харкова рішенням від 25 лютого 2019 року позов задовольнив. Визнав недійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 22 лютого 2011 року, укладений між 
ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_9 , і ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим номером 197. Витребував квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 Скасував державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на вказану квартиру. Визнав за ОСОБА_1 право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 , який спадщину після ОСОБА_9 прийняв, але не встиг оформити. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач як спадкоємець майна за законом довів, що спірна квартира без законних на те підстав була відчужена сторонньою особою, яка не мала на це права та підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння.
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Харківський апеляційний суд постановою від 11 червня 2019 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року в частині задоволення позовних вимог про витребування квартири АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги залишив без задоволення. В іншій частині рішення залишив без змін.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22 лютого 2011 року, скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на спірну квартиру та визнання за ОСОБА_1 права власності на неї, суд апеляційної інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_10 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька - 
ОСОБА_9 , а ОСОБА_1 є єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_10 , тобто позивач є спадкоємицею всього майна, що належало її діду ОСОБА_9 , в тому числі і спірної квартири.
Короткий зміст заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду
У лютому 2020 року ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 11 червня 2019 року.
Заява ОСОБА_6 мотивована тим, що зі змісту рішення та постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що суд не дослідив та не надав оцінку правовстановлюючому документу на підставі якого виникло право власності у спадкодавця ОСОБА_9 та не встановив чи дійсно спадкоємці, які звернулися з цим позовом мають право на спадкування спірної квартири. У рішенні Комінтернівського районного суду м. Харкова та у постанові Харківського апеляційного суду не значиться нічого про те на якій підставі було набуте право власності на спірну квартиру.
Згідно з договором купівлі-продажу від 22 лютого 2011 року за реєстровим номером 197, укладеним між продавцем ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. від 17 листопада 2010 року за реєстровим номером 1544, і покупцем ОСОБА_5 убачається, що спірна квартира належить ОСОБА_9 на підставі рішення Комінтернівського районного суду 
м. Харкова від 14 грудня 2010 року (справа № 2-379/10) зареєстрованого у КП «ХМБТІ» 14 лютого 2011 року реєстраційний № 32891337 номер запису П-3-8855 в книзі 1. Однак із відповідей Комінтернівського районного суду м. Харкова відомо, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2010 року у справі № 2-379/10 не існує та ніколи не існувало, його навіть не має в реєстрі судових рішень. Тобто на момент ухвалення рішення яким закінчено розгляд справи існувала обставина, а саме те, що право власності за ОСОБА_9 не було визнано на підставі рішення суду. Таким чином на час розгляду цієї справи існувала обставина, яка не була відома на час її розгляду, а також не була встановлена судом.
З наведених підстав ОСОБА_6 , інтереси якої представляв ОСОБА_12 , просила переглянути постанову Харківського апеляційного суду від 11 червня 2019 року за нововиявленими обставинами та скасувати це рішення суду.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 07 жовтня 2020 року до участі у справі залучив ОСОБА_2 , як сингулярного правонаступника ОСОБА_1 , оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 13 січня 
2020 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 квартиру 
АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності наразі спірна квартира зареєстрована за 
ОСОБА_2 .
Харківський апеляційний суд ухвалою від 27 січня 2021 року прийняв відмову ОСОБА_13 як представника ОСОБА_6 від заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду 
від 11 червня 2019 року в частині скасування рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 25 лютого 2019 року щодо витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .
Харківський апеляційний суд постановою від 16 червня 2021 року постанову Харківського апеляційного суду від 11 червня 2019 року в частині залишення без змін рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року скасував за нововиявленими обставинами та в цій частині ухвалив нове рішення.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року в частині визнання недійсним договору від 22 лютого 2011 року купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_9 , і ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим номером 197; скасування державної реєстрації права власності за 
ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнання за 
ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_10 , який спадщину після ОСОБА_9 прийняв, але не встиг оформити - скасував та у задоволенні цих позовних вимог відмовив.
Верховний Суд постановою від 26 січня 2022 року задовольнив касаційну скаргу 
ОСОБА_2 , постанову Харківського апеляційного суду від 16 червня 2021 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд, скасовуючи постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2021 року, якою було задоволено заяву ОСОБА_6 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, зазначив, що відсутність чи наявність рішення суду, на підставі якого за ОСОБА_9 визнано право власності на спірну квартиру може вплинути на результат розгляду цієї справи лише за умови встановлення судом відсутності у нього спадкових прав на цю квартиру після смерті дружини, адже не оформлення у встановленому законом порядку таких прав не свідчить про те, що ОСОБА_9 їх не мав, та не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 спадкових прав на цю квартиру та можливість оскарження оспорюваного правочину.
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 26 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 11 червня 2019 року відмовив.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_9 , який перебував у шлюбі та проживав із дружиною ОСОБА_14 у спірній квартирі, спадкові права на яку їй належали, однак не були оформлені, фактично прийняв спадщину після смерті дружини, а тому сама по собі відсутність рішення суду про визнання за ОСОБА_9 права власності на спірну квартиру в порядку спадкування не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 спадкових прав на цю квартиру та наявності підстав для оскарження оспорюваного правочину.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги
У листопаді 2023 року представник ОСОБА_6 адвокат Крижановський М. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду 
від 26 жовтня 2023 року в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Представник заявника зазначає, що апеляційний суд лише формально виконав вказівки касаційного суду, викладені у постанові від 26 січня 2022 року, оскільки не звернув увагу на ту обставину, що після смерті ОСОБА_14 не тільки ОСОБА_9 прийняв спадщину, а спадщину прийняв також їх спільний син ОСОБА_15 .
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У поданому у лютому 2024 року відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Чумак Р. В. у задоволенні касаційної скарги просить відмовити. 
У відзиві представник зазначає, що вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 26 січня 2022 року, стосувались виключно підстав набуття або відсутності у ОСОБА_9 спадкових прав на спірну квартиру.
Разом із тим у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_6 вказує на відсутність спадкових прав виключно у ОСОБА_9 . Питання наявності чи відсутності  спадкових прав на спірне майно у ОСОБА_15 . у поданій ОСОБА_6 заяві не порушувалось. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 06 грудня 2023 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу. 
20 грудня 2023 року цивільна справа № 641/6456/13-ц надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Згідно з витягом № 28992773 про державну реєстрацію прав, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 14 лютого 2011 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності 
ОСОБА_9 
Довіреністю від 17 листопада 2010 року, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим № 1544, ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси, зокрема в бюро технічної інвентаризації, нотаріальній конторі з питання продажу або обміну належної йому квартири АДРЕСА_1 . Строк дії довіреності складає 6 місяців, довіреність була дійсна до 17 травня 2011 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 , спадкоємцем після його смерті є 
ОСОБА_10 , який 09 червня 2011 року звернувся до державного нотаріуса Восьмої Харківського державної нотаріальної контори Денисюк Т. С. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (спадкова справа № 429/2011, номер у спадковому реєстрі 51269181).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10 , спадкоємцем після його смерті є дочка ОСОБА_1 , яка 17 травня 2016 року звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.
22 лютого 2011 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим № 197 ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. 17 листопада 2010 року за реєстровим № 1544, як продавець з однієї сторони і ОСОБА_5 як покупець з іншої сторони домовились про те, що продавець передав, а покупець прийняв в особисту приватну власність квартиру 
АДРЕСА_1 .
30 березня 2011 року на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим № 355, ОСОБА_5 продав спірну квартиру ОСОБА_3 
17 квітня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Гуменною Л. П. за реєстровим № 1318, ОСОБА_3 відчужила спірну квартиру ОСОБА_6 .
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_9 і ОСОБА_14 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1991 року.
ОСОБА_14 є донькою ОСОБА_16 , якій, за твердженням представника 
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , на праві власності належала спірна квартира.
Дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зазначено: АДРЕСА_2 .
Мати ОСОБА_14 - ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зазначено: АДРЕСА_3 .
Отже на час смерті ОСОБА_14 вона була зареєстрована та проживала з ОСОБА_9 за однією адресою, тобто ОСОБА_9 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_14 
Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_9 на підставі рішення Комінтернівського районного суду в м. Харкові від 14 грудня 2010 року (справа № 2-379/10).
З відповіді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 травня 2020 року відомо, що в провадженні суду перебувала та була розглянута цивільна справа 
№ 2-379/10 за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_18 про поновлення строку для прийняття спадщини. ОСОБА_9 і ОСОБА_15 не були учасниками цієї справи.
Одночасно суд повідомив, що у 2010 році за № 2-6494/10 була зареєстрована справа за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_15 про встановлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 . У 2010 році справа не була розглянута, а перереєстрована у 2011 рік за № 2-739/11. Позовна заява ОСОБА_9 про визнання права власності у порядку спадкування за законом ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2011 року залишена без розгляду. Матеріали справи № 2-739/11 згідно з переліком судових справ, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 11 лютого 2010 року № 22, знищені.
Полтавський апеляційний суд у процесі розгляду справи, з огляду на мотиви та висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 26 січня 2022 року витребував відповідну інформацію з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» щодо власника квартири 
АДРЕСА_1 ; із Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо осіб, зареєстрованих у вказаній квартирі на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 
ОСОБА_16 ; із П`ятої харківської державної нотаріальної контори щодо спадкових справ після смерті ОСОБА_16 та ОСОБА_14 (а. с. 219, том 5).
Департамент реєстрації Харківської міської ради надав копію картки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою спірної квартири, відповідно до якої у цій квартирі були зареєстровані: ОСОБА_16 - з 16 травня 1979 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_14 - з 09 квітня 1980 року по 17 травня 1995 року (а. с. 225,  том 5).
З архівних матеріалів інвентаризаційної справи апеляційний суд встановив, що первинно реєстрацію права приватної власності на квартиру 
АДРЕСА_1 Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» здійснило за ОСОБА_16 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 червня 1995 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 3-95-36959. За заявою ОСОБА_14 для оформлення спадкової справи після померлої ОСОБА_16 29 липня 1998 року було видано дублікат вказаного свідоцтва (а. с. 227-229, том 5).
П`ята харківська державна нотаріальна контора свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_16 та ОСОБА_14 не видавала (а. с. 230, том 5).
Четверта харківська міська державна нотаріальна контора надіслала копію спадкової справи № 528/1998 ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та була відкрита в Сьомій харківській державній нотаріальній конторі. Згідно матеріалів цієї справи заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_16 подала дочка ОСОБА_14 , на підставі якої була заведена спадкова справа. Свідоцтво про право нас спадщину не видавалося. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 заяви про прийняття спадщини відсутні, спадкова справа не заводилася.
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).
Нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 
від 23 червня 2021 року у справі № 9901/424/18 (провадження № 11-173заі21).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).
Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 листопада 1999 року).
Виконавши вказівки касаційного суду, викладені у постанові від 26 січня 2022 року суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_9 , який перебував у шлюбі та проживав із дружиною ОСОБА_14 у спірній квартирі, якій належали спадкові права, однак не були оформлені, фактично прийняв спадщину після смерті дружини, а тому дійшов правильного висновку про те, що сама по собі відсутність рішення суду про визнання за ОСОБА_9 права власності на спірну квартиру в порядку спадкування не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 спадкових прав на цю квартиру та наявності підстав для оскарження оспорюваного правочину.
Щодо аргументу касаційної скарги про те, що апеляційний суд лише формально виконав вказівки касаційного суду, викладені у постанові від 26 січня 2022 року, оскільки не звернув увагу на ту обставину, що після смерті ОСОБА_14 не тільки ОСОБА_9 прийняв спадщину, а спадщину прийняв також їх спільний син 
ОСОБА_15 колегія суддів доходить таких висновків.
Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року скасовуючи постанову Харківського апеляційного суду від 16 червня 2021 року та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції вказував, що апеляційний суд у цій справі визнав нововиявленою обставиною - відсутність рішення суду про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_9 , про що ОСОБА_6 дізналася з відповіді Комінтернівського районного суду м. Харкова. Зазначив, що відсутність чи наявність рішення суду на підставі якого за ОСОБА_9 визнано право власності на спірну квартиру може вплинути на результат розгляду цієї справи лише за умови встановлення судом відсутності у нього спадкових прав на цю квартиру, після смерті дружини, адже неоформлення у встановленому законом порядку таких прав не свідчить про те, що ОСОБА_9 їх не мав.
Вказівок щодо перевірки наявності або відсутності спадкових прав на спірну квартиру у ОСОБА_15 постанова від 26 січня 2022 року не містить, жодних заяв щодо порушення прав, прийнятою 11 червня 2019 року апеляційним судом постановою по суті спору, ОСОБА_15 не подавав, а тому колегія суддів відхиляє означений аргумент касаційної скарги.
Висновок за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
Щодо судових витрат 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 401, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	А. І. Грушицький	
 	 	
 	Є. В. Петров