Справа № 344/12337/23 
Провадження № 22-ц/4808/751/24 
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В. 
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді             Мальцевої Є.Є.
суддів:                       Баркова В.М., Луганської В.М.,
секретар Кочубей І.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кіт М.Є., про визнання неправомірними дій державного виконавця зі складання розрахунку зі сплати аліментів, визнання незаконним та скасування розрахунку зі сплати аліментів, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
19 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просила:
- визнати неправомірними дії державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано- Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Кота М.Є. зі складання Розрахунку із сплати аліментів згідно судового наказу 344/12337/23 від 10.07.2023 року Івано- Франківського міського суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментних платежів станом на 01.03.2024 року, що полягають у неправильному розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 за період з липня 2023 року по лютий 2024 року;
- визнати незаконним та скасувати Розрахунок із сплати аліментів згідно судового наказу 344/12337/23 від 10.07.2023 року Івано-Франківського міського суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментних платежів станом на 01.03.2024 року;
- зобов`язати Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, здійснити перерахунок заборгованості у виконавчому провадженні ВП № 72319381 за період з липня 2023 року по лютий 2024 року з урахуванням необхідності утримання аліментних платежів з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів у виконавчому провадженні ВП № 72319381 шляхом їх утримання з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Свої вимоги мотивувала тим, що у виконавчому провадженні з виконання судового наказу Івано-Франківського міського суду від 10.07.2023 року нарахування щомісячної суми аліментів на утримання неповнолітнього сина скаржника із доходу заінтересованої особи проводиться з порушенням положень чинного законодавства, оскільки до розрахунку розміру аліментів не включено щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, яка входить до складу грошового забезпечення поліцейських, а тому зазначені суми є доходом, а відповідно з них також повинні стягуватися аліменти. Скаржник вважає, що неврахування державним виконавцем щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення ОСОБА_2 під час розрахунку аліментів, є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просила скасувати розрахунок зі сплати аліментів та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок аліментів за період з липня 2023 року по лютий 2024 року з урахуванням сум зазначених доходів боржника та в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів шляхом їх утримання з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб. 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця зі складання розрахунку зі сплати аліментів, визнання незаконним та скасування розрахунку зі сплати аліментів, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржувана ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.04.2024 року не відповідає вимогам законності та обгрунтованості і підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, не застосовано норми права, які мали б підлягати застосуванню, а висновки суду необґрунтовані. Всупереч наказу Івано-Франківського міського суду від 10.07.2023 року аліментні платежі стягуються з боржника - ОСОБА_2 не у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) платника аліментів щомісячно, a y розмірі майже 1/5 частини заробітку (доходу), що є грубим порушенням законодавства України. Апелянт вказує, що дохід ОСОБА_2 вказаний невірно, без урахування сум щомісячної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, яка згідно довідки про доходи ОСОБА_2 . Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 11.12.2023 року № 948, щомісячно з липня 2023 року по листопад 2023 року, становила 7 196 грн.
Заявник вважає, що сума податку з доходів фізичних осіб, що утримується з доходів поліцейських і компенсовується у повному обсязі щомісяця, має постійний характер і не входить до виключного переліку виплат, на які не може бути звернено стягнення внаслідок примусового виконання рішення суду.
ОСОБА_2 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу. Він вважає ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05.04.2024 року законною, винесеною з врахуванням всіх обставин справи, такою, що відповідає вимогам ст.263 ЦПК України. В свою чергу, апеляційна скарга ОСОБА_1 є необгрунтованою, доводи апелянта базуються на власній суб`єктивній позиції, тому скарга не може бути задоволена. Фактично всі доводи апелянта базуються на тому, що вона нібито не отримала аліменти на утримання дитини в повному обсязі, оскільки виконавцем не враховувалась сума повернених податків при визначенні суми, яка еквівалентна частці всіх доходів, що враховуються при стягненні аліментів. 
Боржник зазначає, що сума, яка підлягає стягненню, щомісячно розраховується відповідно до п. 8 та п. І3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146. Пунктом 1 цієї Постанови визначено перелік доходів, з яких вираховуються аліменти, однак такого виду доходу як грошова компенсація сум податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, немає. Також грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород, одержаних військовослужбовцями, виплачується згідно з п.168.5 Податкового кодексу України та у порядку, затвердженому постановою КМУ від 15 січня 2004 року за № 44, та не входить до складу грошового забезпечення. Отже, державним виконавцем було дотримано вимог всіх нормативно-правових актів, що регулюють питання визначення розміру аліментних коштів, які підлягають стягненню з нього.
ОСОБА_2 погоджується з висновком суду першої інстанції, що грошова компенсація суми податку фактично є свого роду встановленою державою пільгою для відповідної категорії громадян у зв?язку з виконанням ними суспільно важливої роботи (за аналогією з податковою пільгою, яка визначена статтею 30 Податкового кодексу). Така грошова компенсація суми податку не є додатковою заробітною платою, премією, доплатою чи надбавкою до заробітної плати. Зазначає, що Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області дійшов правильного висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат не входить до грошового забезпечення боржника, не є його доходом, а тому не повинна враховуватися під час розрахунку та проведення виплати аліментів.
Звертає увагу суду, що апелянт первинно пропустила строк звернення до суду першої інстанції із скаргою на дії виконавця. 
Таким чином, вказує, що ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.04.2024 року винесена з урахуванням всіх обставин справи і є законною.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення боржника ОСОБА_2 і його представника адвоката Синишина П.Є., представника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Мицака М.З., який просив залишити скаргу без задоволення, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.
Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, які утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, поліцейськими, у розумінні чинного законодавства не є доходом поліцейського, не входить до його грошового забезпечення (тобто не є заробітком), а фактично є свого роду встановленою державою пільгою для відповідної категорії громадян у зв`язку з виконанням ними суспільно важливої роботи (за аналогією з податковою пільгою, яка визначена статтею 30 Податкового кодексу). Така грошова компенсація суми податку не є додатковою заробітною платою, премією, доплатою чи надбавкою до заробітної плати. 
Тому суд виснував, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат не входить до грошового забезпечення боржника, не є його доходом, і не повинна враховуватися під час розрахунку та проведення виплати аліментів.

Матеріалами справи встановлено, що судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2023 року у справі №344/12337/23 наказано стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів ухвалено розпочати з 06.07.2023 року.
Вказаний судовий наказ ОСОБА_1 пред`явила до примусового виконання до Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (виконавче провадження ВП №72319381).
Посилаючись на неналежний розрахунок розміру аліментів, які повинні щомісячно стягуватися з боржника, стягувач ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із завою про видачу розрахунку із сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП №72319381.
15.03.2024 року державним виконавцем Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кіт М.Є. стягувачу було видано складений ним станом на 01.03.2024 року Розрахунок із сплати аліментів, проведений на підставі судового наказу 344/12337/23 від 10.07.2023 року Івано-Франківського міського суду. За розрахунком державного виконавця у ОСОБА_2 станом на 01.03.2024 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів.
Як вбачається з вказаного Розрахунку, в дохід ОСОБА_2 для обрахування аліментів не включено щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, яка компенсовується поліцейським відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та спеціального порядку, та щомісячно отримується ОСОБА_2 ..

Стягувач ОСОБА_1 вважає вказаний розрахунок із сплати аліментів незаконним, таким, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем протиправно не включено до сум доходу платника аліментів, з якого обраховується розмір аліментів, щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, яка щомісячно виплачується боржнику ОСОБА_2 . 
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону).
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до вимог частин першої, третьої, четвертої, шостої статті 71 Закону «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому сімейним законодавством. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у випадках, встановлених Законом.
У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Згідно з вимогами ч.ч.1,3 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом.
Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів (далі – Перелік).
Відповідно до пункту 1 зазначеного Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 
1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 
2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 
3) грошових і натуральних премій; 
4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні;   
5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 
6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 
7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 
8)   винагороди,   що   виплачується   штатним   літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 
9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 
10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності,   що   встановлені   в колективних сільськогосподарських підприємствах; 
11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 
12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування,  санаторно-курортне  лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 
13) допомоги по безробіттю; 
14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними, а також надбавок, що виплачуються непрацюючим пенсіонерам на утримання непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; 
14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»; 
15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 
16) доходів від підприємницької   діяльності,   селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 
17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 
18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 
19) інших видів заробітку.

Відповідно до п. 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально- виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Суд першої інстанції керувався також п.12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26.02.1993 року №146, в якому зазначено, що утримання аліментів не проводиться з:
1) вихідної допомоги при звільненні і сум неоподаткованого розміру матеріальної допомоги;
2) компенсації працівникові за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа при звільненні одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років;
3) допомоги на лікування;
4) допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами;
5) компенсаційних виплат при відрядженнях і переведенні на роботу в іншу місцевість;
6) польового забезпечення, надбавок до заробітної плати й інших сум, які виплачуються замість добових і квартирних;
7) компенсаційних сум, які виплачуються за   амортизацію інструментів і зношеність одягу;
8) матеріальної допомоги осіб, які втратили право на допомогу по безробіттю;
9) вартості безкоштовного надання квартир та комунальних послуг;
10) одноразової допомоги при народженні дитини;
11) державної допомоги на поховання;
12) допомоги   по догляду за дитиною до досягнення   нею трирічного віку;
13) допомоги   на   дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням;
14) допомоги малозабезпеченим сім`ям з дітьми;
15) соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;
16) державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю, а також надбавки на догляд за особою з інвалідністю з дитинства та дитиною з інвалідністю, що передбачені Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»;
17) допомоги по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років;
18) тимчасової державної допомоги, якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину;
19) субсидій готівкою для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива;
20) щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання   продуктів   харчування   місцевого   виробництва   та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на територіях радіоактивного забруднення;
21) вартості речового, продовольчого забезпечення або його грошової компенсації;
22) дотацій на обіди, вартості путівок до санаторіїв і будинків відпочинку, що надаються за рахунок коштів підприємств та організацій.
Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі – «Порядок № 44»).
Згідно з пунктом 1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі – грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України  суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Тому суд прийшов до висновку, що щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу виплачується згідно п. 168.5 Податкового кодексу України та у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, і не входить до складу грошового забезпечення.
Разом з тим, такий висновок суперечить нормам матеріального права. 
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 22.06.2018 року у справі №812/1048/17, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб". Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, така компенсація має постійний характер. 
Відповідно, підпадає під виплати, охоплені п.8 вищевказаного Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», яким затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів. 

Суд першої інстанції правильно вказував, що поняття доходу визначено статтею 14.1.54 Податкового кодексу України.
Дохід з джерелом їх походження з України – будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:
а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України або постійними представництвами нерезидентів в Україні;
б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;
в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;
г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;
ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;
д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);
е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;
є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;
ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю;
з) доходів від відчуження прав на видобуток та розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів;
и) прибутків від відчуження акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав в іноземних компаніях, організаціях, утворених відповідно до законодавства інших держав (іноземні юридичні особи), які відповідають таким умовам:
1) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав іноземної юридичної особи на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок акцій, часток в українській юридичній особі, які належать зазначеній іноземній юридичній особі прямо або опосередковано, та
2) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток в українській юридичній особі на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій українській юридичній особі або використовується такою українською юридичною особою на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
і) прибутків нерезидентів від відчуження акцій, корпоративних прав у статутному капіталі юридичної особи - резидента України, за умови що у будь-який час впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість таких акцій, корпоративних прав на 50 і більше відсотків утворювалася за рахунок нерухомого майна, що розташовано в Україні та належить такій юридичній особі - резиденту України або використовується такою юридичною особою - резидентом України на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізингу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав (для цілей абзацу другого підпункту "и" та підпункту "і" цього підпункту) та нерухомого майна (для цілей абзацу третього підпункту "и" та підпункту "і" цього підпункту) визначається на підставі балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку як найвища сума у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, та підлягає порівнянню з вартістю іншого майна (активів) згідно з балансовою (залишковою) вартістю за даними бухгалтерського обліку такої юридичної особи;
Але висновок суду про те, що щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, поліцейськими, розумінні чинного законодавства не є доходом такого поліцейського, не входить до його грошового забезпечення (тобто не є заробітком), а фактично є свого роду встановленою державою пільгою для відповідної категорії громадян у зв`язку з виконанням ними суспільно важливої роботи не обгрунтований нормами матеріального права, а базується на аналогії з податковою пільгою, яка визначена статтею 30 Податкового кодексу.

Разом з тим, відповідно до п.п. 2 п. 4 Розділу IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі - Порядок) в додатку 4 «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору» до Розрахунку у графі 6 «Ознака доходу» зазначається ознака доходу, наведена у Розділі 1 «Довідник ознак доходів фізичних осіб» (далі - Довідник ознак доходів) додатку 2 Порядку. Так, згідно з Довідником ознак доходів дохід у вигляді суми грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв?язку з виконанням обов?язків несення служби, з якої утримується податок на доходи фізичних осіб (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 та пункт 168.5 статті 168 розділу) відображається у додатку 4 «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору» (далі - додаток 4ДФ) до Розрахунку у графі 6 «Ознаки доходу» за ознакою доходу «185». Також, згідно з Довідником ознак доходів, доходи у вигляді сум податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими. особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім?ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв?язку з виконанням обов?язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 та пункт 168.5 статті 168 розділу IV Кодексу), відображаються у додатку 4 «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору» (далі - додаток 4ДФ) до Розрахунку у графі 6 «Ознаки доходу» за ознакою доходу «185».
Згідно з Довідником ознак доходів, повні назви ознаки доходу «185», зазначені як сума грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв?язку з виконанням обов?язків несення служби, з якої утримується податок на доходи фізичних осіб (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 та пункт 168.5 статті 168 розділу IV Кодексу) та як суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім?ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв?язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян (підпункт 164.2.20 пункту 164,2 статті 164 та пункт 168.5 статті 168 розділу IV Податкового кодексу України)».
Таким чином, згідно з Довідником ознак доходів, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, є доходом та відображається у додатку 4ДФ до Розрахунку за ознакою доходу «185» разом із сумою грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.
Крім того, згідно з Довідником ознак податкових соціальних пільг (Розділ ІІ додатку 2 Порядку) відсутня, як податкова соціальна пільга, така категорія, як сума податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат» на підставі пункту 168.5 статті 168 розділу IV Податкового кодексу України.
Постанова Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб", на яку міститься посилання в статті 81 СК України, також передбачає пункт 1, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.
Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну "дохід" у дужках після поняття "заробіток" може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.
Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі N 760/4569/18-ц, провадження N 61-45100сво18.

Постановою КМУ від 16 лютого 2022 року № 122 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Як вже зазначалося вище колегією суддів, Верховним Судом у постанові від 22.06.2018 року у справі №812/1048/17 зроблений правовий висновок, що така грошова компенсація має постійний характер, оскільки виплачується регулярно разом із грошовим забезпеченням і входить в його структуру, що відповідає положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Крім того, вона не входить у перелік виплат, з яких законом заборонено утримувати аліменти. 
Такі обставини підтверджуються довідкою про доходи ОСОБА_2 , з якої можна встановити, що компенсація податку з доходів нараховується йому щомісяця (а.с.47). 

Згідно з положеннями статті 71 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.
Саме на державного виконавця покладено обов`язок здійснювати дії щодо стягнення з боржника аліментів у розмірі, визначеному виконавчим документом. 
У разі не вчинення вказаний дій, позивач, як стягувач, сторона виконавчого провадження, вправі звернутись до суду із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця у порядку визначеному розділом VII ЦПК України.

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Перевіривши справу, колегія суддів вважає,  що з урахуванням вимог скарги, і встановлених норм матеріального закону, суд під час її розгляду, встановивши обставини справи, дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для  задоволення скарги, а  порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання державної виконавчої служби здійснити перерахунок заборгованості у виконавчому провадженні ВП № 72319381 за період з липня 2023 року по лютий 2024 року з урахуванням необхідності утримання аліментних платежів з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів у виконавчому провадженні ВП № 72319381 шляхом їх утримання з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Доводи відзиву платника аліментів ОСОБА_2 не приводять колегію суддів до іншого висновку, оскільки аналогічні висновкам оскарженого рішення суду. З урахуванням наведених вище норм права не мають значення і його доводи про те, що він не декларує спірні суми як дохід. Твердження ОСОБА_2 про те, що заявник пропустила строк звернення до суду із скаргою у зв`язку із тим, що на її думку право порушене з 06.12.2023 року, а до суду вона звернулася 19.03.2024 року, не є слушними. Заявник пояснила суду, що намагалася з`ясувати розмір заборгованості шляхом надання запитів, але оскаржений розрахунок аліментів, виконаний державним викноавцем станом на 01.03.2024 року, отримала тільки 15.03.2024 року. Такі обставини не спростовані державною виконавчою службою, незважаючи на позицію державного виконавця стосовно строку звернення до суду зі скаргою, який на його думку теж починається для скаржника з грудня 2023 року, коли вона почала отримувати аліменти. Однак на спірному розрахунку аліментів державним виконавцем не зазначена дата його складення, і дата отримання розрахунку стягувачем державним виконавцем не оспорюється, отже, строк звернення до суду, встановлений статтею 449 ЦПК України, ОСОБА_1 не пропустила. 
Згідно з п.4 ч.1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про скасування оскарженого судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення скарги. 
Керуючись ст.ст.374,376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2024 року скасувати. 
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Івано-Франківського відділу ДВС Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кіт М.Є., про визнання неправомірними дій державного виконавця зі складання розрахунку зі сплати аліментів, визнання незаконним та скасування розрахунку зі сплати аліментів, зобов`язання вчинити дії – задовольнити. 
Визнати неправомірними дії державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано- Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Кота М.Є. зі складання Розрахунку із сплати аліментів згідно судового наказу 344/12337/23 від 10.07.2023 року Івано- Франківського міського суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментних платежів станом на 01.03.2024 року, що полягають у неправильному розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 за період з липня 2023 року по лютий 2024 року.
Визнати незаконним та скасувати Розрахунок із сплати аліментів згідно судового наказу 344/12337/23 від 10.07.2023 року Івано-Франківського міського суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментних платежів станом на 01.03.2024 року.
Зобов`язати Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, здійснити перерахунок заборгованості у виконавчому провадженні ВП № 72319381 за період з липня 2023 року по лютий 2024 року з урахуванням необхідності утримання аліментних платежів з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів у виконавчому провадженні ВП № 72319381 шляхом їх утримання з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст складений 22 травня 2024 року. 

Судді                                                   Є.Є. Мальцева В.М.Барков 
                                                                                             В.М. Луганська