ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/28057/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Щербака А.А., Кругового О.О.,     
  
                    розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу     ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 р.    (суддя Сидоренко Д.В.) в адміністративній справі №160/28057/23 за позовом ОСОБА_1 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернулась до суду з  позовною заявою, в якій просила суд визнати протиправними дії Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо відмови їй видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України відповідно   до статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою КМУ №740 від 23.09.2015; зобов`язати Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради встановити їй статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України відповідно  до статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою КМУ №740 від 23.09.2015 та видати посвідчення встановленого зразка.
          В обґрунтування позову позивачка вказувала, що факт проживання однією сім`єю із загиблим ОСОБА_2 встановлений рішенням суду. 
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
          У поданій апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимог задовольнити.
          В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що факт  проживання однією сім`єю позивачкою із ОСОБА_2 встановлений рішенням суду. Шлюб офіційно апелянтка укласти не встигла через початок війни та загибель ОСОБА_2 .
          У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на правові висновки суду касаційної інстанції, просить залишити апеляційну скаргу позивачки без задоволення,  оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обгрунтоване. 
          Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
            Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
           ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13 серпня 2022 р. (а.с.25). Відповідно до витягу з протоколу №2331 засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 26 жовтня 2022 р.  поранення та травма старшого солдата ОСОБА_2 , які призвели до його смерті, так пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.19). 
          Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 у справі №203/3008/22 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2007 року по 10.08.2022 року, що є днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-24).
          Заявою від 12.10.2023 позивачка звернулася до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з проханням надати роз`яснення чи має вона правові підстави для встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №203/3008/22 від 19.06.2023 (а.с.27). Листом за вих.№15/6-1073 від 17.10.2023 Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради повідомила ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України із наданням відповідних роз`яснень (а.с.28).     
          Вважаючи такі дії протиправними позивач звернулася з даним позовом до суду.
          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, застосувавши правові висновки Верховного Суду, дійшов висновку, що відповідач діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України у сфері гарантій соціального захисту ветеранів війни.
          Позивачка претендує на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України Бабченка В.В.
           Статтею 10 Закону  України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ визначено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти. 
          Подібні правовідносини були  предметом розгляду у Верховному Суді.
          Так, у постанові від 19.03.2021 у справі № 1840/2940/18 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про правомірність відмови у встановленні статусу «Член сім`ї загиблого (померлого)» та видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого», так як позивач, хоч і проживала спільно із загиблим військовослужбовцем, однак у зареєстрованому шлюбі з ним на час його загибелі не перебувала, статусу члена його сім`ї не мала. У постанові від 06.07.2022 у справі № 809/1346/17 Верховний Суд дійшов висновку, що встановлення рішенням суду у цивільній справі факту спільного проживання позивача та загиблого військовослужбовця може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, однак не створює підстав для набуття позивачем статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Також Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №205/5929/17 (2-а/205/214/17) висловив позицію, відповідно до якої Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не містить відсилки на застосування до правовідносин, пов`язаних із наданням групі осіб відповідних пільг і компенсацій у разі загибелі військовослужбовця, положень Сімейного кодексу України.          
          Колегія суддів, у свою чергу, звертає увагу, що стаття 242 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує суди при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
          Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
          Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 р.      в адміністративній справі №160/28057/23 - залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 травня 2024 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий