Справа № 991/2271/24
Провадження №11-сс/991/259/24

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року                                                                                 м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді        ОСОБА_1 ,
суддів                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні №52022000000000169 від 07 липня 2022 року, 
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, вилученого під час обшуку приміщень ТОВ «Укркабель», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, грошових коштів у сумі 329 115 грн, віднайдених у сейфі робочого кабінету підозрюваного ОСОБА_6 . За висновками слідчого судді, вилучені під час обшуку кошти належать підприємству, а отже не можуть бути арештовані з метою забезпечення конфіскації як виду покарання підозрюваного.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи відмови у накладенні арешту на електронні носії, просить задовольнити клопотання прокурора в частині, що стосується накладення арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти. В обґрунтування вимог зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. Кошти у сумі 329 115 грн були вилучені під час обшуку з сейфу в кабінеті ОСОБА_6 , а отже наявні підстави вважати, що вони належали саме підозрюваному та на них може бути звернуто стягнення у виді конфіскації як виду покарання.
Належним чином повідомлений про час та місце судового засідання захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 до суду не з`явився, що, з урахуванням думки учасників судового засідання, які не заперечували можливість слухання справи, згідно ст.405 КПК України не є перешкодою апеляційному розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та представника ТОВ «ВП «Укркабель» ОСОБА_7 , які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону та ухвалив законне рішення.
Оцінюючи відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставності відмови слідчим суддею в накладенні арешту на грошові кошти з метою їх конфіскації як виду покарання особи, колегія суддів виходить з обставин та підстав, які встановив слідчий суддя.
Слідчим суддею встановлено, що обшук  робочого кабінету ОСОБА_6 , розташованого у виробничому комплексі по виготовленню кабельно-провідникової продукції ТОВ «ВП «Укркабель», за адресою:  АДРЕСА_1 , проведено на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 березня 2024 року у справі №991/1924/24 (провадження № 1-кс/991/1949/24). Вказаною ухвалою  надано дозвіл на відшукання та вилучення, зокрема, терміналів мобільного зв`язку із сім-картами абонентських номерів, стаціонарних персональних електронно-обчислювальних машин, комп`ютерів, ноутбуків, нетбуків, планшетів та інших електронних носіїв інформації; первинних бухгалтерських та фінансово-господарських документів, які стосуються закупівлі та подальшої реалізації кабельно-провідникової продукції структурним підрозділам АТ «Укрзалізниця» в 2021-2023 роках; документів щодо надання фінансової допомоги та переуступлення фінансових зобов`язань за період 2021-2023 роки; документів щодо цін на кабельно-провідникову продукцію; блокнотів, щоденників, записників, роздруківок з електронних носіїв інформації та будь-які інших рукописних чорнових записів, які належать та/або виконані, в тому числі ОСОБА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, під час обшуку 13 березня 2024 року ТОВ «ВП «Укркабель», в сейфі, що знаходиться в робочому кабінеті ОСОБА_6 , детективами виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 329 115 грн. За даними протоколу обшуку від 13 березня 2024 року, зазначені кошти були вилучені як тимчасово вилучене майно, на яке може бути накладено арешт з метою конфіскації як виду покарання ОСОБА_6 .
Вирішуючи клопотання про необхідність накладення арешту на вищевказані грошові кошти за зазначених підстав слідчий суддя виходив з того, що детективом не було доведено, що вилучені під час обшуку грошові кошти належать саме підозрюваному ОСОБА_6 , а не підприємству, за місцезнаходженням якого поведено обшук. З цим висновком погоджується і колегія суддів.
Так, за матеріалами провадження обшук було проведено в приміщеннях підприємства ТОВ «ВП «Укркабель», в тому числі, в кабінеті фінансового директора вказаного підприємства ОСОБА_6 . При цьому до протоколу обшуку долучені заперечення присутнього під час обшуку представника товариства ОСОБА_7 щодо належності вилучених коштів ОСОБА_6 . Суд презюмує, що за загальним правилом вилучене під час обшуку майно належить особі, в якої воно вилучено. Отже, сторона обвинувачення має спростувати зазначену презумпцію належними доказами. Наведені прокурором в обґрунтування клопотання про арешт і в судовому засіданні доводи про належність грошей ОСОБА_6 через їх вилучення із сейфа в його кабінеті, код якого був відомий саме ОСОБА_6 не є безумовним свідченням належності коштів останньому, адже, як вбачається з пояснень підозрюваного вилучені кошти зберігалися в сейфі, як такі, що належать підприємству за результатами господарської діяльності щодо реалізації кабельно-провідникової продукції, що стороною обвинувачення не спростовано. Посилання прокурора на можливі порушення касової дисципліни через зберігання готівки поза касою підприємства колегія суддів оцінює критично. Порушення на підприємстві касової дисципліни, навіть за їх наявності, очевидно не можуть слугувати підставою для встановлення належності грошових коштів саме ОСОБА_6 . 
З огляду на викладене, ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак постановлене рішення є законним і обґрунтованим, тому підстав для його скасування не вбачається.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 березня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №52022000000000169 від 07 липня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора – без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     ОСОБА_1 

Судді                                                                 ОСОБА_3                                                                  
                                                                        ОСОБА_2