ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1204/24 Справа № 209/78/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2024 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року, щодо: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

       За постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
       16 квітня 2024 року на вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження.
       В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови він отримав 09 квітня 2024 року.
       Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином, зокрема шляхом отримання SMS-повідомлення, а також розміщення повідомлення про судове засідання на сайті Дніпровського апеляційного суду. Тобто, апеляційним судом було вжито усіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату та місце судового засідання. Однак, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду справи.
       Перевіривши матеріали справи стосовно обставин, покладених в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, виходжу з наступного.
       Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
       Вказані норми закону вимагають додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків. 
       Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 , 06 лютого 2024 року був присутнім в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови. Крім того, цього ж дня, ОСОБА_1 отримав пам`ятку про права та обов`язки особи, встановлені КУпАП, що підтверджується відповідною розпискою. 
       Таким чином, оскільки ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні, останнім днем оскарження даної постанови від 06 лютого 2024 року, з урахуванням вихідних днів, є 16 лютого 2024 року.
       Отже, будучи достеменно обізнаним про наявність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній звернувся до суду з апеляційною скаргою лише 16 квітня 2024 року, тобто із значним пропуском передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. 
       Посилання ОСОБА_1 на те, що він не отримував своєчасно копії постанови спростовуються матеріалами справи та не є прийнятними, оскільки він був обізнаним про існування постанови та про строки її оскарження. 
       Таким чином, за весь десятиденний строк відведений на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 не був обмежений в можливості своєчасно звернутися з апеляційною скаргою.
       Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, є підставою для поновлення пропущеного строку.
       Даних, що ОСОБА_1 до моменту подання апеляційної скарги, мав якісь непереборні перешкоди для своєчасного звернення до суду з апеляцією, перебував за межами регіону, або були інші обставини, які позбавляли його можливості своєчасно звернутися до суду, в його клопотанні не наведено.
       В рішенні Європейського суду з прав людини в справі “Устименко проти України” від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
       В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
       В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
       Враховуючи наведене вище, вважаю, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

       Відмовити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в поновленні строку на оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року, у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та апеляційну скаргу повернути особі, які її подала.
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                   О.М. Кононенко