Справа №581/43/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кузьмінський О. В.	
Номер провадження 33/816/31/24 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

01 травня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Демченко А. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 581/43/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 09.03.2023, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
захисника – адвоката Пося С. Г., 
установив:
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки він не керував т/з, поліцейський не роз`яснив йому права, судом залишено поза увагою показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не допитано свідка ОСОБА_6 , який також перебував у машині.
Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 09.03.2023 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.
Згідно постанови судді, ОСОБА_7 21.01.2023 о 23:41 в с. Липова Долина по вул. Горького, 56 керував т/з Опель Аскона, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатора Alkotester Драгер 6820, відповідно тесту № 2060 від 21.01.2023, результат огляду позитивний – 2,16 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.
Вислухавши доводи захисника Пося С. Г., який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_7 і просив скасувати постанову судді, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 178050 від 21.01.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_7 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:
- роздруківкою показників огляду ОСОБА_7 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drаger Alcotest 6820, результат тесту – 2,160/00 та актом огляду;
- відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовано, що водій ОСОБА_7 при зупинці його працівниками поліції у комендантську годину перебував за кермом автомобіля та не запечував факт керування т\з, а також погоджувався з тим, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та погодився пройти огляд на визначення такого стану.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_7 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не керував т/з, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються відеозаписами з камер поліцейських, згідно яких останній одразу після того, як працівники поліції підійшли до автомобіля, знаходився за кермом та не заперечував даного факту, а вже після проходження огляду на стан сп`яніння почав перепрошувати, що більше не буде порушувати, турбувався, що сума штрафу завелика для нього.
Відтак, на переконання апеляційного суду, інформація якою володів поліцейський про рух т/з ОСОБА_7 перед його зупинкою, знаходження його у даному т/з на водійському сидінні з ознаками алкогольного сп`яніння, що не заперечується останнім та подальші дії працівників поліції доводять поза розумним сумнівом факт керування ОСОБА_7 т/з у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці.
Відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія.
Проведене дослідження зазначених доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин ОСОБА_7 керував т/з, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.
В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_7 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.
Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що суддя суду першої інстанції не допитав свідка ОСОБА_6 , оскільки справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду і доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо не роз?яснення йому прав працівником поліції та щодо не взяття до уваги показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які перебували у салоні т\з ОСОБА_7 .
Будь-яких інших обґрунтованих доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення у скарзі не наведено та доказів на спростування висновків судді районного суду апеляційному суду не надано.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 
постановив:
Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 09.03.2023 відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов