ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2648/23  Номер провадження 22-ц/814/1636/24	Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року 	м. Полтава	

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.
суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,
       за участю секретаря: Дороженка Р.Г.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кобеляцького міська рада Полтавського району Полтавської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 
Зазначала, що з 17 вересня 2017 року вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , з яким вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. 
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. 
На її звернення з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності документів, що підтверджують родинні стосунки з спадкодавцем. 
У зв`язку з чим вона звернулась до суду із заявою про встановлення вищевказаного юридичного факту. 

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального т процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та увалити нове про задоволення її вимог в повному обсязі. 
Вказує, шо судом невірно були оцінені в якості доказів пояснення свідків, які підтвердили факт їх спільного проживання однією сім`єю з спадкодавцем ОСОБА_2 .
Вважає, що неї повністю було доведено обставини про ведення спільного з ОСОБА_2 господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.06.2017 року визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняка Р.В. від 01.11.2023 року за вих. №939/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю допустимих для перевірки в нотаріальному порядку доказів родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Заявником в ході розгляду справи були надані суду довідки про склад сім`ї та спільне проживання з власником будинку ОСОБА_2 . 
Так, згідно довідки виконкому Кобеляцької міської ради №18-07/09/3/171 від 20.11.2023 року та №18-07/09/3/172 від 20.11.2023 року ОСОБА_1 проживає з 17.09.2017 року та зареєстрована з 05.06.2018 року в АДРЕСА_1 разом із співмешканцем ОСОБА_2 до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та вела спільно з ним спільне господарство.
Відповідно до акту обстеження на встановлення місця проживання, складеного депутатом Кобеляцької міської ради ОСОБА_3 від 21.11.2023 року - ОСОБА_1 , проживає в будинку, що належить ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 починаючи з 18.09.2017 року. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 перебувала в цивільному шлюбу, вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку та прибудинкову територію. Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 продовжує проживати в будинку, утримує його, обробляє земельну ділянку та веде домогосподарство.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11.12.2019 року розірвано шлюб, зареєстрований 20.12.1983 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У зв`язку з чим, судом зроблено висновок, що час перебування в зареєстрованому шлюбі чоловіка чи жінки з іншою особою, виключає можливість одночасно в цей же період встановлювати факт його спільного проживання. 
За ініціативою заявника, судом були допитані свідки, які пояснювали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом в одному будинку, обробляли разом земельну ділянку, у зв`язку з чим всі сусіди вважали їх подружжям. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявником обставин щодо спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період зазначеного в заяві часу, вказавши, що останній перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою в період з 20.12.1983 року і до 11.01.2020 року, що виключає правові підстави для визнання заявника спадкоємцем четвертої черги в розумінні положень ст. 12 ЦК України. 

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17.
Крім цього, відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. 
Судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що з 20.12.1983 по 11.12.2019 ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , рішення про розірвання якого вступило в законну силу 11.01.2020. 
Вказана обставина виключає зазначений ОСОБА_1 період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, обрахування якого можливе лише після набрання чинності рішення Кобеляцького районного суду про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , тобто з 11.01.2020. 
Таким чином, до уваги необхідно приймати період спільного проживання заявника із спадкодавцем з 11.01.2020 по 18.12.2022. 
Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За змістом ст. 1264 ЦК України до четвертої черги спадкування за законом відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
В даному випадку, із врахуванням часу перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, час проживання заявника з спадкодавцем складатиме лише два роки та одинадцять місяців, що виключає віднесення заявника ОСОБА_1 до спадкоємців четвертої черги, тобто виключає настання самих юридичних наслідків, які б мали правове значення для набуття заявником прав спадкоємця в розумінні положень ст. 1264 ЦК України. 
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та вмотивовані її незгодою із здійсненою судом оцінкою доказів по справі.
В даному випадку, у колегії суддів відсутні процесуальні підстави для переоцінки доказів та прийняття їх до уваги в якості належних та достатніх, які на думку апелянта, підтверджують факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у період з 17 вересня 2017 року по 18 грудня 2022 року.
Оскаржуване рішення є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає, а відтак апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.
Повний текст постанови суду виготовлено 05 червня 2024 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна