ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/213/24 Справа № 705/1167/24 Категорія: ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Годік Л. С.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю захисника Кушнеренко І.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника в інтересах правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2024 року, якою - 
         ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
в с т а н о в и в :

  Відповідно до постанови суду першої інстанції, що ОСОБА_1 16.02.2024 о 14 годині 00 хвилин в с. Ропотуха по вул. Садовій, керував автомобілем Шевролет авео д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у лікарні водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

           Постановою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2024 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:
         Постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.
        Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, однобічність у дослідженні доказів, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
        Вказує, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження того, що копія протоколу вручалась особисто або була направлена на адресу ОСОБА_1 , або підтвердження того, що він відмовився отримувати копію протоколу. Поза увагою суду залишилось й те, що навіть під час розгляду справи в суді він не знайомився з протоколом про адміністративне правопорушення.
         Вважає, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд мав поставити питання: яким саме доказом підтверджується те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у вказаному місці та у час вказаний в протоколі з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що ні в питанні, ні у відповіді не йде мова про те коли та де він керував транспортним засобом, так само як і не йде мова про те, що він ним керував перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. 
При цьому, сам суд вказує на те, що коли працівники поліції під`їхали та зупинились біля автомобіля Шевроле Авео, то біля нього стояв ОСОБА_1 . Тобто з вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції не бачили та не фіксували того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 16.02.2024 о 14 годині 00 хвилин в с. Ропотуха по вул. Садовій, керував автомобілем Шевролет авео д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у лікарні водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:
-  даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495714  від 16.02.2024 року, де зазначено, що ОСОБА_1 16.02.2024 о 14 годині 00 хвилин в с. Ропотуха по вул. Садовій, керував автомобілем Шевролет авео д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у лікарні водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1);
- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, щодо гр. ОСОБА_1 від 16.02.2024 року, де зазначено, що у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.(а.с.2);
-   даними пояснень свідка ОСОБА_2 від 16.02.20214 року, де зазначено, що 16.02.2024 року, близько 11:00 год., гр. ОСОБА_1 приїхав на автомобілі Шевролет авео д.н.з. НОМЕР_2 до нього та заппропонував йому поїхати з ним до магазину та випити горілки. Приїхавши до магазину, взяли горілки та випили в машині Шевролет авео,потім попросив, щоб ОСОБА_1 відвіз його додому та під час руху по вул. Садовій,  с. Ропотуха зупинили працівники поліції. Зазначає, що автомобілем ОСОБА_1 керував після того, як вони випили горілки.(а.с.3);
-   відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.(а.с.4).
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, відмови від проходження освідування у встановленому законом порядку та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну  постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495714  від 16.02.2024 року,  даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, щодо гр. ОСОБА_1 від 16.02.2024 року,  даними пояснень свідка ОСОБА_2 від 16.02.20214 року, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Доводи апелянта, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є необґрунтованими.
Так, з відеозапису події вбачається, що працівники поліції під`їхали до стоячого автомобіля Шевроле. ОСОБА_1 стояв біля автомобіля та мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому факту керування т/з не заперечував. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, водій відмовився, при цьому, показав, що пив горілку, а потім керував транспортним засобом. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відео наявне в матеріалах справи є допустимим та належним доказом.
Крім того, на (а.с.3) наявні письмові пояснення свідка- пасажира ОСОБА_2 від 16.02.2024 року, з яких вбачається, що автомобілем ОСОБА_1 керував після того, як вони випили горілки.
Доводи апелянта, з приводу того, що оскільки з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, то і не мав проходити процедуру освідування, є також не обґрунтованим. 
Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук: різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Доводи апелянта, про відсутність в матеріалах справи направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, також є необґрунтованим, оскільки матеріали справи містять відео з бодікамери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1   відмовився від проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту «Драгер» та в медичному закладі. 
Сам по собі факт відсутності в матеріалах справи  бланку направлення особи для освідування не є підставою для скасування судового рішення.
Доводи апелянта про те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив правопорушення о 14 годині 00 хвилин 16.02.2024 року, а протокол складений  о 13 годині 40 хвилин 16.02.2024 року,то суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Так, з  матеріалів справи вбачається такі неточності допущені працівником поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, але суд апеляційної інстанції  вважає, їх нічим іншим, як опискою та не вважає це істотним порушенням  вимог законодавства, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд апеляційної інстанції  дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими під час судового розгляду справи доказами, які логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному.
           Надані докази, не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.
За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 14.03.2024  року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :

          Постанову судді  Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
        Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.   

     
Суддя                                                                                                       І.А. Поєдинок