ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

20 травня 2024 року
м. Харків

справа № 635/1353/21
провадження № 22-ц/818/1460/24

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Тичкової О.Ю., 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2024 року, ухвалене суддею Савченко Д.М., -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів.

В обгрунтування позову зазначає, що на виконанні Основ`янсько-слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №42004835 по виконанню виконавчого листа №635/4134/13-ц, виданого 04 липня 2013 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини. Зазначає, що відповідач ухиляється від належного виконання рішення суду, сплачує аліменти несвоєчасно і не в повному обсязі. Станом на 01 вересня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів становить 162056,73 грн. Неустойка за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті аліментів, згідно уточнених позовних вимог від06 листопада 2023 року, за період з 01 лютого 2018 року по 31 серпня 2023 року складає 85 191,25грн.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2018 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 85191,25грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2024 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2018 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 35 600,06грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 379,44грн
В іншій частині вимог – відмовлено.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та зменшити розмір аліментів неустойки (пені), що підлягає стягненню до 12 668,66грн., в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано положення абзацу 2 частини 1 статті 196 СК України згідно якого у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Оскільки 05 жовтня 2021 року державним виконавцем Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові СМРУ МЮ (м. Харків) відносно нього були вжиті заходи передбачені ч.14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", а саме накладено штраф у розмірі 22 931,40грн., розмір заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає зменшенню на суму накладеного штраф, та становитиме 12 668,66грн. (35 600,06грн. – 22 931,40грн.).

Позивачем рішення суду не оскаржується.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 березня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині не застосування судом першої інстанції положень абзацу 2 частини 1 статті 196 СК України, тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не перелядається.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суду першої інстанції виходив із обгрунтованість та доведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки пені за несвоєчасну сплату аліментів за періоди з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2019 року, з 01 липня 2021 року по 31 жовтня 2021 року та з 01 травня 2023 року по 31 серпня 2023 року у загальні сумі 35 600,06грн.

Разом з тим, повністю погодитися з таким висновком суду колегія не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на виконанні Основ`янсько-слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №42004835 по виконанню виконавчого листа №635/4134/13-ц, виданого 04.07.2013 Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини.

Постановою старшого державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Шарапової Н.В. відкрито виконавче провадження №42004835.

Як було встановлено судом першої інстанції та не оскаржується учасниками справи рішення суду в цій частині, розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів за періоди з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2019 року, з 01 липня 2021 року по 31 жовтня 2021 року та з 01 травня 2023 року по 31 серпня 2023 року складає 35 600,06грн.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Так, частиною 1 статті статті 196 СК України передбачено, що уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Разом з тим, згідно абзацу 2 частини 1 вказаної статті у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Як вбачається із відповіді Заступника начальника СМРУ МЮ – начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області СМРУ МЮ (м. Харків) №35439/70597/23/21/04.4 від 06 жовтня 2021 року, постановою державного виконавця Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові СМРУ МЮ (м. Харків) від 05 жовтня 2021 року відносно боржника  ОСОБА_2 були вжиті заходи передбачені ч.14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", а саме накладено штраф у розмірі 22 931,40грн., що становить 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, оскільки за відповідачем наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 2 роки (т.І, а.с.111-115).

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв?язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 35 600,06грн.

З урахуванням викладеного, розмір заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає зменшенню на суму накладеного штрафу, та становитиме 12 668,66грн. (35 600,06грн. – 22 931,40грн.).

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру пені підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну  ОСОБА_2 – задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2024 року – змінити в частині стягнення неустойки (пені).

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 12 668,66грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                        О.В. Маміна

                                                                О.Ю. Тичкова