ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року 
м. Київ

cправа №  904/8856/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Огородніка К.М., 
за участі секретаря: Купрейчук С.П.,
за участі представників судового засідання відповідно протоколу судового засідання від 03.04.2024
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024
у справі №904/8856/21
за заявою  ОСОБА_1 
про визнання неплатоспроможним

ВСТАНОВИВ: 

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

1. У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області  перебуває справа про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

2. Так, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2021, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Лященко Сергія Сергійовича; зобов`язано керуючого реструктуризацією вчинити певні дії.
3. На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 25.11.2022 оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність для заявлення кредиторами грошових вимог до боржника.
4. Після публікації оголошення до господарського суду з вимогами до боржника звернулись Акціонерне товариство "Укрсиббанк" на суму 6214992,18 грн та 4540,00 грн судового збору; ОСОБА_2 на суму 100 000,00 грн та 4 540,00 грн судового збору; Акціонерне товариство "Альфа-Банк" на суму 4 158 788,19 грн та 4 540 грн судового збору.
5. Господарським судом здійснено розгляд вищевказаних заяв кредиторів та за наслідками розгляду яких судом винесено відповідні ухвали. 
6. Ухвалою господарського суду від 28.06.2022, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 08.07.2022, завершено попереднє засідання, за результатами якого внесено до реєстру вимоги кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 : Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на суму 4 540,00 грн (судовий збір) - позачергово, 5 243 002,10 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів та 971 990,08 грн - 3 черга задоволення вимог кредиторів; ОСОБА_2 на суму 4 540,00 грн (судовий збір) - позачергово та 100 000,00 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів; Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на суму 4 540,00 грн (судовий збір) - позачергово, 3 151 428,84 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів та 283 628,65 - 3 черга задоволення вимог кредиторів. Встановлено дату проведення зборів кредиторів до 05.07.2022 та зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів Лященко С.С. протягом 3 робочих днів після прийняття цієї ухвали письмово повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.
7. 21.11.2022 до господарського суду від арбітражного керуючого Лященка С.С. надійшло клопотання про визнання боржника банкрутом, до якого доданий проєкт плану реструктуризації боргів.
7.1. Зазначене клопотання мотивовано тим, що з 28.06.2022 (дата попереднього засідання суду) кредитори збиралися тричі на збори, але рішення щодо подальшого руху справи не прийнято. Арбітражний керуючий вважає, що кредитори АТ "Укрсиббанк" та АТ "Альфа-Банк" зловживають своїми правами для блокування подальшого руху справи. При цьому кредитори не ставлять питань щодо порядності, шахрайства боржника. Зобов`язання перед банками утворились в результаті злочинних дій іншої особи, а боржник є потерпілою від цих дій.

8. 15.03.2023 до господарського суду надійшло клопотання АТ "Укрсиббанк" про закриття провадження у цій справі. 
8.1.Вказане клопотання обґрунтовано посиланням на такі обставини:
- наданий проект плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 містить недоліки та його положення не відповідають вимогам статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства;
- згідно з наданого плану реструктуризації боржником запропоновано не здійснювати будь-яких платежів кредиторам та списати всю суму заборгованості шляхом прощення;
- постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2012 у кримінальній справі №0418/752/2012 не може впливати на відновлення платоспроможності боржника з огляду на наявність рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2010 у справі №2-218/2010 за позовом АТ "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке є чинним;
- кредиторські вимоги АТ "Укрсиббанк" у цій справі про банкрутство у загальній сумі 6 214 992,18 грн визнані у повному обсязі ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022, яка є чинною та не оскаржувалась боржником;
- у плані реструктуризації боргів боржника не відображена повна та достовірна інформація про майновий стан боржника, фактичні обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника, розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів тощо, що свідчить про невиконання мети процедури реструктуризації боргів боржника, передбаченої Кодексом України з процедур банкрутства, та наявність підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 з огляду на приписи п.1 ч.7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства.

9. 04.05.2023 до господарського суду від АТ "Сенс Банк" (колишня назва АТ "Альфа-Банк") надійшла відповідь на повідомлення про скликання зборів кредиторів, в якій, серед іншого, зазначено:
- запропонований боржником план реструктуризації є фіктивним, а сам боржник лише створює видимість виконання своїх зобов`язань перед кредиторами, створюючи такі умови, щоб комітет кредиторів ніколи не затвердив план реструктуризації боргів боржника;
- боржником не зазначено жодних об`єктивних обставин, які б унеможливлювали виконання плану реструктуризації протягом максимального строку, визначеного Кодексом України з процедур банкрутства, задля якнайбільшого погашення вимог кредиторів;
- у цьому випадку план реструктуризації боргів боржника порушує мету та завдання процедури реструктуризації боргів;
- наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки виникли сумніви щодо добросовісності боржника;
- перехід у процедуру погашення боргів наразі є недоцільним через відсутність ліквідаційної маси. 
10. 17.05.2023 на адресу господарського суду від арбітражного керуючого Лященка С.С. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому заявник, керуючись рішенням зборів кредиторів, викладених у протоколі п`ятих зборів кредиторів, просив закрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
11. 17.05.2023 до господарського суду від керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в якому заявник просив відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі; з власної ініціативи визнати боржника банкрутом та ввести процедуру реалізації майна; кандидатуру керуючого реалізацією обрати за допомогою системи автоматизованого відбору; припинити процедуру реструктуризації боргів; припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів Лященка С.С .
11.1. В обґрунтування своєї позиції керуючий реструктуризацією вказував такі доводи:
- план реструктуризації боргів містить всі положення, передбачені ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства і саме ці стаття передбачає прощення (списання) вимог. Тобто план реструктуризації відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства;
- таку підставу як невідповідність плану реструктуризації вимогам Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено а ні Кодексом, а ні сталою практикою;
-боржницею не отримувались кредитні кошти і цей факт встановлено постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2012 у справі №0418/752/2012; 
- при тому, що боржниця не отримувала кредитні кошти, остання пропонувала в плані реструктуризації боргів повернути суми судового збору, що є доказом порядності боржниці;
- майно, яким забезпечувалось виконання зобов`язання перед кредиторами, залишається непроданим, за умови продажу кредиторами цього майна, зобов`язання боржника були б припинені або зменшені.

Короткий зміст та мотиви рішень судів першої та апеляційної інстанцій

12. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 у цій справі, яку залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024:
- залишено без розгляду звіт арбітражного керуючого Лященко С.С. №10-ЗВ від 10.03.2023 про нарахування та виплату основної винагороди;
- відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №17-СВ від 17.11.2022 з урахуванням заяви №16 від 16.03.2023;
- відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №16/05-КСТ від 16.05.2023 про стягнення основної грошової винагороди та витрат у справі;
- задоволено клопотання Акціонерного товариства "Укрсиббанк" про закриття провадження у справі (вх. суду №12622/23 від 15.03.2023);
- задоволено клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. про закриття провадження у справі;
- припинено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 ;
- припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Лященко Сергія Сергійовича;
- припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів;
- провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрито.

12.1. Судові рішення обґрунтовано тим, що обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстава для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника;
- поведінку ОСОБА_1 , яка жодного разу не була присутня у судових засіданнях, не співпрацювала з кредиторами з приводу умов плану реструктуризації, не надала до суду обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо), подання до суду економічно необґрунтованого плану реструктуризації, який не передбачає навіть часткового погашення вимог кредиторів, не можна вважати добросовісною;
- враховуючи рішення зборів кредиторів у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (викладене в протоколі від 04.05.2023) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з недобросовісною поведінкою боржника, господарський суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства;
- арбітражним керуючим Лященко С.С. не було надано до суду доказів понесення витрат у процедурі реструктуризації боргів та звіту про проведену роботу з 25.02.2022, а на підставу для стягнення з кредиторів основної грошової винагороди, останній посилається лише на строки тривалості процедури реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , враховуючи рішення зборів кредиторів, що є підставою для відмови у затвердженні звітів та стягненні основної винагороди з кредиторів;
- нормами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено порядок нарахування суми інфляційного збільшення та розрахунку 3%, у зв`язку з тим, що грошова винагорода арбітражного керуючого є спеціальним джерелом оплати послуг арбітражного керуючого, розмір якої чітко регламентований нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. До Верховного Суду від арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича надійшла касаційна скарга, у якій заявлено вимогу скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у справі №904/8856/21, а справу направити на новий розгляд. 
13.1. На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено ст.ст.116, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ.
Вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях судами першої та другої інстанцій застосовані зазначені норми права без урахування висновків щодо застосуваннях цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, від 24.04.2018 у справі № 910/2923/15-г, від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 16.04.2019 у справі № 914/2458/16, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15, від 14.12.2021 у справі № 902/626/20, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 (щодо стягнення з Кредиторів суми винагороди з застосуванням положень ст. 625 ЦК України).
Скаржник зазначає, що судами не досліджені всебічно докази, що є підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

14. АТ  "Укрсиббанк" подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення попередніх судових інстанцій залишити без змін.
Клопотання подані до Верховного Суду та результати їх розгляду
15. 02.04.2024 арбітражний керуючий Лященко Сергій Сергійович подав клопотання про постановлення окремої ухвали щодо працівників АТ «Сенс Банк» та працівників АТ «Укрсиббанк» для порушення кримінального провадження відносно зазначених осіб.
15.1.Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 246 ГПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
15.2. Клопотання мотивовано таким:
-При зверненні з заявою про відкриття провадження, боржницею зазначено, що замість неї кредитні кошти отримано іншою особою, яка є одночасно і майновим поручителем - ОСОБА_5 , що встановлено Поставою у кримінальній справі, яка була порушено за заявою боржниці.
- У Постанові Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2012 у справі №0418/752/2012, у якій розглянуті дії особи, яка отримала кредитні кошти замість боржниці, але при цьому у судовому рішенні не надано оцінку діям працівників АТ «Укроцбанк» та АТ «Укрсиббанк», які дозволили обвинуваченому отримати кредитні кошти замість боржниці та інших 90 осіб.
15.3. Окрема ухвала суду у розумінні положень статті 246 ГПК України є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Тобто за своєю суттю окрема ухвала є формою реагування суду на виявлені порушення вимог законодавства та інструментом для їх усунення шляхом надання відповідних звернень особі/особам, до компетенції та/або обов`язку яких відноситься усунення виявлених порушень.
15.4. Разом з тим, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства (аналогічний висновок міститься у пункті 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №        171/2124/18, у пункті 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2018 у справі № 521/18287/15-ц, постанова Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №        906/344/21).
15.5. Окрім того, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що суд не постановляє окремих ухвал за клопотаннями сторін (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14).
15.6. За наведених обставин, клопотання арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича про необхідність постановлення окремої ухвали щодо працівників АТ «Сенс Банк» та працівників АТ «Укрсиббанк» для порушення кримінального провадження відносно зазначених осіб підлягає залишенню без задоволення.

Провадження у Верховному Суді

16. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/8856/21 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Васьковського О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2024.

17. Ухвалою Верховного Суду від 20.02.2024, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича, яка подана на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у справі №904/8856/21 та призначено до розгляду касаційну скаргу арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича у справі №904/8856/21 на 20 березня 2024 року о        12:40 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.

18. Ухвалою Верховного Суду від 20.03.2023 оголосити перерву в судовому засіданні у справі №904/8856/21 за касаційною скаргою арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024 до 03 квітня 2024 року о  13:00 год. у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, зал № 330.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

19. Заслухавши суддю-доповідача, арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

20. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
21. Судами під час розгляду справи встановлені такі обставини:
-Звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ОСОБА_1 зазначила про наявність у неї прострочених зобов`язань перед трьома кредиторами у загальному розмірі 3 624 315,77 грн, зокрема перед Акціонерним товариством "Альфа-Банк", яке є правонаступником Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - 1 931 400,00 грн; Акціонерним товариством "Укрсиббанк" - 1 604 760,77 грн, з яких 11 844,98 пеня; фізичною особою ОСОБА_2 - 100000,00 грн. 
- Так, зобов`язання з оплати заборгованості у розмірі 1 931 400,00 грн перед АТ "Альфа-Банк", яке є правонаступником Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", виникло у ОСОБА_1 на підставі договору кредиту №1871 від 11.07.2007.
-     Зобов`язання з оплати заборгованості у розмірі 1            604            760,77 грн перед АТ "Укрсоцбанк", виникло у ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2010 у справі №2-2018/2010, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором №11277120000 від 25.12.2007 в розмірі 1 604 760,77 грн. 
- ОСОБА_1 вказує, що нею не здійснювалися будь-які платежі з дати надання кредитних коштів, оскільки замість неї ці кошти отримала інша особа - ОСОБА_5 , що підтверджується постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська про кримінальній справі №0418/752/2012 від 09.02.2012. 
- Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2012 по справі №0418/752/2012, на яку боржник та керуючий реструктуризацією посилаються як на підставу для звільнення від боргів, встановлено, що: 25.12.2007 ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 надали до ПАТ "Укрсиббанк" завідомо неправдивий документ, на підставі якого ОСОБА_1 отримала споживчий кредит в сумі 1010000 грн (200 000 доларів США) та передала грошові кошти для подальшого використання ОСОБА_5 ; 
11.07.2007 ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 надали завідомо неправдивий офіційний документ до відділення ПАТ "Укрсоцбанк" на підставі якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 373 700 грн (73 000 доларів США) та передала грошові кошти для подальшого використання ОСОБА_5 
- Вказаною постановою кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.222 ч.1, 366 ч.1 КК України провадженням припинено, звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі ст. ст. 1 п. "в", 6 ЗУ "Про амністію в 2011 році" від 08.07.2011 року.
-Зобов`язання з оплати заборгованості у розмірі 100 000,00 грн перед ОСОБА_2 виникло у ОСОБА_1 на підставі договору займу. 
- Факт наявності заборгованості у розмірі 100 000,00 грн перед ОСОБА_2 на підставі договору займу ОСОБА_1 не заперечує.
-Факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості перед АТ "Укрсиббанк", АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 також встановлено ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 у цій справі, якими визнано грошові вимоги цих кредиторів у відповідному розмірі. 
22. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 6 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодексу), щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.
23. За змістом ст. 1 Кодексу, реструктуризація боргів боржника це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.
24. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 119 Кодексу, відкриття провадження у справі супроводжується одночасним введенням процедури реструктуризації боргів боржника та призначення керуючого реструктуризацією.
25. В ч. 4 ст. 116 Кодексу визначено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).
26. План реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника (ч. 1 ст. 124 Кодексу).
27. Відповідно до пунктів 2, 3 ч. 2 ст. 123 Кодексу, основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є, зокрема, розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника, прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
28. Відтак, метою і завданням процедури реструктуризації боргів є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. Розроблення боржником такого документу є закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині розгляду, так і в частині фактичного погашення вимог в межах процедури.
29. Предметом розгляду у цій справі згідно з оскаржуваними рішеннями стало вирішення питання щодо подальшого провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , якою був поданий у справі план реструктуризації боргів, однак який не схвалений кредиторами через заперечення ними умов цього плану та не затверджений судом. 
30. У цьому випадку законодавець встановив такі наслідки для подальшої процедури у справі про неплатоспроможність боржника.
31. Якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).
32. Частиною першою статті 130 КУзПБ передбачено, що господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.
33. Через визначені законодавцем в статтях 126 та 130 цього Кодексу відмінності між порядками переходу судом у справі про неплатоспроможність від процедури реструктуризації боргів боржника до процедури погашення боргів боржника, та до закриття провадження у справі про неплатоспроможність, Суд звертається до визначених законодавцем особливостей процедури реструктуризації боргів боржника та способів її завершення, а також до підстав для закриття у справі про неплатоспроможність у цій процедурі (без застосування до фізичної особи боржника процедури погашення боргів). 
34. Щодо судової процедури реструктуризації боргів боржника, то вона, як уже зазначалось вище, вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та має строковий характер (частина п`ята статті 119 КУзПБ), а особливістю цієї процедури є план реструктуризації боргів боржника, метою розроблення якого є відновлення платоспроможності боржника (частина перша статті 124 КУзПБ).
35. Загальні вимоги щодо плану реструктуризації боргів боржника встановлено у статті 124 КУзПБ, а тому виконання встановлених законом вимог щодо цього плану є необхідним при розробленні проекту плану реструктуризації, адже це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливість прийняти рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів. 
36. За змістом наведених положень КУзПБ та згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 (на яку посилається скаржник), процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його можливостей і намірів щодо розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб, а також може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
37. Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №     910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
38. За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
39. У цьому висновку Суд звертається до висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, що наведена в постанові від 15.02.2024 у справі 904/7413/21.
До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки, зокрема:
- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУзПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статті 128 КУзПБ).
КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).
40. У постанові від 25.08.2021 у справі № 925/473/20 Верховний Суд сформулював правову позицію, що також підтримана судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, за змістом якої суд може прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, лише за умови добросовісного виконання боржником своїх обов`язків та якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника (частина перша статті 130 КУзПБ). 
41. У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. 
42. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника. 
43. Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від належного користування процесуальними правами, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
44. Також Верховний Суд у зазначеній постанові зауважив, що приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи; а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.
45. Судами встановлено такі обставини:
45.1. До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність  ОСОБА_1 надано проект плану реструктуризації, з якого вбачається:
обставини, що спричинили неплатоспроможність боржниці - погіршення економічного становища в країні, що викликало зростання та зменшення доходів;
загальний розмір кредиторських вимог другої черги задоволення становить 3            624            315,77 грн; третьої черги задоволення - 11            844,98 грн;
дохід, без врахування податку на доходи фізичної особи та військового збору становить 10 000,00 грн; сума, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів 5            000,00 грн, щорічно 60            000,00 грн; за п`ять років реструктуризації буде погашено кредиторські вимоги на суму 300            000,00 грн;
суми кредиторських вимог, що будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації: 2 766 834,47 грн - 91,75 % вимог другої черги; 11 844,98 грн - 100% третьої черги;
сума, яка щомісяця залишатиметься на задоволення побутових потреб боржника, становить 5 000,00 грн.

45.2. Наданий боржницею для розгляду зборами кредиторів план реструктуризації боргів станом на 02.11.2022 свідчить про те, що:
- зобов`язання перед банківськими установами у боржниці виникли в результаті злочинних дій іншої особи, яка визнана винною постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2012 у справі №0418/752/2012;
- самостійно виконати зобов`язання перед банківськими установами у боржниці відсутня фінансова можливість через погіршення економічного становища в країні після початку військової агресії;
- витрати по сплаті судового збору відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів впродовж п`яти днів після схвалення судом цього плану;
- загальний розмір кредиторських вимог другої черги задоволення становить 8            494            430,92 грн; третьої черги задоволення - 1            255            618,73 грн;
- дохід, без врахування податку на доходи фізичної особи та військового збору становить 10 000,00 грн, впродовж терміну реалізації плану реструктуризації (п`ять років), боржницею планується отримати дохід 600            000,00 грн;
- за п`ять років реструктуризації буде погашено кредиторські вимоги на суму 180            000,00 грн;
- суми кредиторських вимог, що будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації: 8314430,00 грн - 97,99 % вимог другої черги; 1            255            618,73 грн - 100% третьої черги;
- з десяти тисяч гривень щомісячного доходу боржниці три будуть витрачатись на погашення вимог кредиторів, сім тисяч залишатиметься на задоволення власних побутових потреб боржниці, що більше ніж мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб. Особи, як перебувають на утриманні боржниці відсутні, донька перебуває на утриманні чоловіка боржниці;
- строк виконання плану реструктуризації становить п`ять років.      
45.2.1.     Відповідно до протоколу засідання збору кредиторів від 17.11.2022 вказаний план реструктуризації не погоджений кредиторами, з огляду на те, що запропонований план не покриває всього обсягу кредиторських вимог, які затверджені судом, містить недоліки та окремі його положення не відповідають вимогам ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства. 
45.3.      Наданий боржницею для розгляду зборами кредиторів план реструктуризації боргів станом на 10.03.2023 свідчить про те, що:
- зобов`язання перед банківськими установами у боржниці виникли в результаті злочинних дій іншої особи, яка визнана винною постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2012 у справі №0418/752/2012, тобто боржниця не є боржником відповідно до визначення, наданого у ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства;
- майно майнових поручителів, яке є засобом забезпечення зобов`язань, створених злочинним шляхом, кредиторами до цього часу не реалізовано, а в разі реалізації, були б повністю або частково припинені; 
- витрати на оплату судового збору відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів впродовж п`яти днів після схвалення судом цього плану;
- загальний розмір кредиторських вимог другої черги задоволення становить 9            501            790,29 грн; третьої черги задоволення - 971            990,08 грн;
- майно, яке може бути реалізовано на погашення вимог кредиторів відсутнє;
- дохід, без врахування податку на доходи фізичної особи та військового збору становить 10 000,00 грн, впродовж терміну реалізації плану реструктуризації (п`ять років), боржницею планується отримати дохід 600 000,00 грн;
- сума, яка щомісяця до 15 числа буде виділятися для погашення вимог кредиторів 0,00 грн; 
- суми кредиторських вимог, що будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації: 9 501 790,29 грн - 100% вимог другої черги; 971 990,08 грн - 100% третьої черги;
- з десяти тисяч гривень щомісячного доходу боржника, 10 000,00 грн залишатиметься на задоволення власних побутових потреб боржниці, що більше ніж мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб. Особи, як перебувають на утриманні боржниці відсутні, донька перебуває на утриманні чоловіка боржника;
- строк виконання плану реструктуризації становить п`ять років. 
45.3.1. Зазначений план реструктуризації також не погоджений кредиторами, оскільки цей план не відповідає вимогам ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства через невідображення в ньому повної та достовірної інформації про майновий стан боржниці; фактичних обставин, які спричинили неплатоспроможність боржниці; розміру суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; жодного конкретного кроку щодо реструктуризації боргів.
46. У цьому випадку суди констатували, що причиною неподання погодженого боржником і схваленого плану реструктуризації боргів є формальний підхід боржниці до складення плану реструктуризації, без визначення дієвого механізму погашення боргів перед кредиторами. Такі обставини не демонструють ефективне прагнення боржниці до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживати заходів до задоволення їх вимог.
47. Водночас, суд апеляційної інстанції відхилив посилання скаржників на неотримання ОСОБА_1 кредитних коштів, в підтвердження чого надано постанову постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у кримінальній справі №0418/752/2012 від 09.02.2012. 
48. Так, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ "УкрСиббанк" підтверджена заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2010 у справі №2-2018/2010, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №11277120000 від 25.12.2007 року в розмірі 1 604 760,77 грн.
49. Вказане рішення є чинним, в установленому законом порядку не скасовано, а отже є обов`язковим для виконання.
50. Суд апеляційної інстанції відхилив доводи ОСОБА_1 про неможливість оскарження заочного рішення від 17.09.2010 у справі №2-2018/2010 та встановив таке: 
-Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.04.2021 у справі №2-2018/10 заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Новікової Н.В. про перегляд заочного рішення від 17.09.2010 залишено без розгляду.
-Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.04.2021 у справі №2-2018/10 встановлено, що як вбачається з матеріалів справи представнику відповідача було відомо про наявність заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2010 року, оскільки представник відповідача адвокат Новікова Н.В. ознайомлювалась з матеріалами справи 27.10.2020 та нею було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 20.04.2018 про видачу дублікату виконавчого листа. За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення. 
-Таким чином, можливість своєчасного оскарження заочного рішення від 23.04.2021 у справі №2-2018/10            залежала лише від волевиявлення представника відповідача ОСОБА_1 , тобто мала            суб`єктивний характер.
- Заборгованість ОСОБА_1 перед АТ "Сенс Банк" (колишня назва АТ "Альфа-Банк") виникла на підставі договору кредиту №1871 від 11.07.2007, укладеного між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") та ОСОБА_1 
-Договір кредиту №1871 від 11.07.2007 є чинним, доказів його розірвання чи визнання недійсним учасниками справи не надано. 
-Крім того, факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості перед АТ "Укрсиббанк", АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 встановлено ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 у цій справі, якими визнано грошові вимоги цих кредиторів у відповідному розмірі. 
51. Враховуючи викладене та встановлені судами обставини:
- Подання боржницею у цій справі плану реструктуризації боргів не схваленого кредиторами із запереченнями через незгоду з його умовами ;
- зазначення боржницею у останній редакції плану про списання всієї заборгованості, що визнана у цій справі із задоволенням боржницею, позачергово, лише суми судового збору впродовж п`яти днів після схвалення судом цього плану;
- визнання поведінки боржниці недобросовісною, оскільки така поведінка містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що може свідчити про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.
52. Суд погоджується із висновками судів в оскаржуваних рішеннях про невідповідність умов поданого боржницею плану реструктуризації боргів вимогам законодавства, оскільки цей план вказує на ознаки ухилення боржниці від виконання зобов`язань, яка фактично має на меті не реструктуризацію боргів перед кредиторами , як передбачає закон (стаття 124 КУзПБ), а фактичне списання заборгованості перед кредиторами, та свідчить про зловживання боржницею правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність, ігнорування ним мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що є передумовою для застосування положень частини одинадцятої статті 126 КУзПБ і ухвалення судом у межах його дискреційних повноважень рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржниці, в тому числі внаслідок її недобросовісної поведінки у цій справі про неплатоспроможність.
53. У зазначених висновках Суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, що сформульована, зокрема в постановах від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, від 07.12.2023 у справі № 902/986/21, від 14.12.2023 у справі № 911/47/23 та від 15.02.2024 у справі № 904/7413/21.
54. У зв`язку з наведеними висновками Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника. 
55. У зв`язку із викладеним, оскільки суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про невідповідність плану реструктуризації боргів боржниці вимогам закону, недобросовісність боржниці та заперечення у зв`язку з цим кредиторами цього плану, що стало підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , отже відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, висновки в яких зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи, тоді як скаржник не довів порушення цими судами норм матеріального і процесуального права та не спростував відповідних висновків.

56. Щодо оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023, якою залишено без розгляду звіт арбітражного керуючого Лященко С.С. №10-ЗВ від 10.03.2023 про нарахування та виплату основної винагороди; відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №17-СВ від 17.11.2022 з урахуванням заяви №16 від 16.03.2023; відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №16/05-КСТ від 16.05.2023 про стягнення основної грошової винагороди та витрат у справі та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у зазначеній частині у справі №904/8856/21, слід заначити таке.

57. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

58. При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс), §59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), §28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §229).

59. Стаття 129 Конституції України до основних засад судочинства відносить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

60. Тобто конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

61. Рекомендацією №R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

62. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", умови прийнятності касаційної скарги, згідно норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

63. У рішенні від 21.07.2021 №5-р(ІІ)/2021 (справа №3-173/2018(1186/18, 77/19) Конституційний Суд України зауважив, що із набранням чинності Законом №1401 до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України). Тобто за чинним конституційним правопорядком апеляційний перегляд має здійснюватися щодо кожної справи, яку оскаржено в апеляційному порядку, а в частині касаційного оскарження рішення суду обсяг права на таке оскарження змінено з права касаційного оскарження всіх рішень, крім випадків, встановлених законом, на право касаційного оскарження судового рішення лише у визначених законом випадках. Обґрунтування саме такого підходу в частині касаційного оскарження судового рішення міститься в Пояснювальній записці до проєкту Закону України про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) (реєстр. №3524), ухваленого як Закон №1401, де зазначено, що "встановлення законом виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, дасть змогу побудувати ефективну судову систему, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення".

64. Отже, вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". Використання відповідного процесуального фільтру, закріпленого у частині 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

65. Зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

66. Згідно з положеннями пункту 4 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу, зокрема, на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (з 21.10.2019 - КУзПБ).

67. Частиною 1 статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. 

68. Отже, реалізація права на касаційне оскарження судових рішень у справі про банкрутство відбувається за правилами і в порядку, передбаченими главою 2 "Касаційне провадження" розділу IV "Перегляд судових рішень" Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням особливостей оскарження судових рішень у справі про банкрутство, визначених КУзПБ.

69. При цьому за вимогами частини 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

70. Провадження у справі про банкрутство поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних саме із здійсненням такого провадження, так і вирішення спорів, стороною в яких є боржник, які розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні, тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство.

71. Судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи: 1) перша група стосується розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення (розумій також і відсторонення) керуючого санацією, ліквідатора тощо; 2) друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України (такий висновок викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №918/335/17).

72. Порядок оскарження судових рішень у процедурах банкрутства врегульовано статтею 9 КУзПБ (перша група судових рішень), а для спорів, які вирішуються в межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ - статтями 255, 287 Господарського процесуального кодексу України.

73. Зокрема, відповідно до частини 3 статті 9 КУзПБ у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

74. Наведений перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню окремо, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг у справі про банкрутство на інші судові рішення (які відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

75. Оскаржені судові рішення належать до першої групи судових рішень, можливість/неможливість оскарження яких визначена приписами статті 9 КУзПБ. 

76. Однак в частині розгляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023, якою залишено без розгляду звіт арбітражного керуючого Лященко С.С. №10-ЗВ від 10.03.2023 про нарахування та виплату основної винагороди; відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №17-СВ від 17.11.2022 з урахуванням заяви №16 від 16.03.2023; відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №16/05-КСТ від 16.05.2023 про стягнення основної грошової винагороди та витрат у справі та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у зазначеній частині у справі №904/8856/21, зазначені судові рішення не входять до визначеного частиною 3 вказаної статті переліку судових рішень, на які може бути подано касаційну скаргу в справі про банкрутство, а отже є судовими рішеннями, які не підлягають касаційному оскарженню в розумінні пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України. 

77. Положення статей 287 та 296 Господарського процесуального кодексу України не передбачають закриття касаційного провадження з наведених підстав, але в разі здійснення касаційного перегляду зазначених постанови та ухвали в частині розгляду Клопотання суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики ЄСПЛ.

78. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду неодноразово, зокрема в ухвалі від 27.11.2018 у справі №910/4647/18 та постанові від 10.12.2018 у справі №910/9883/17, викладав висновки щодо необхідності закриття касаційного провадження у випадку відкриття касаційного провадження за скаргою на рішення, яке не підлягає перегляду в касаційному порядку.

79. З огляду на викладене, з метою забезпечення єдності та стабільності судової практики, забезпечення передбачуваності застосування правових норм Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича, в частині оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023, якою залишено без розгляду звіт арбітражного керуючого Лященко С.С. №10-ЗВ від 10.03.2023 про нарахування та виплату основної винагороди; відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №17-СВ від 17.11.2022 з урахуванням заяви №16 від 16.03.2023; відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №16/05-КСТ від 16.05.2023 про стягнення основної грошової винагороди та витрат у справі та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у зазначеній частині у справі №904/8856/21, оскільки судові рішення в зазначеній частині не підлягають касаційному оскарженню відповідно до вимог частини 3 статті 9 КУзПБ. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
80. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
81. Враховуючи доводи касаційної скарги, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим підстави для скасування, у оскаржуваній частині, судових рішень попередніх інстанцій - відсутні.
Судові витрати
82. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційне провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича, в частині оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023, якою залишено без розгляду звіт арбітражного керуючого Лященко С.С. №10-ЗВ від 10.03.2023 про нарахування та виплату основної винагороди; відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №17-СВ від 17.11.2022 з урахуванням заяви №16 від 16.03.2023; відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №16/05-КСТ від 16.05.2023 про стягнення основної грошової винагороди та витрат у справі та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у зазначеній частині у справі №904/8856/21, закрити.

2. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича, в частині оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у справі №904/8856/21 про задоволення клопотання Акціонерного товариства "Укрсиббанк" про закриття провадження у справі; задоволення клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. про закриття провадження у справі; припинення процедури реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 ; припинення повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Лященко Сергія Сергійовича; припинення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів; закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

3. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у справі №904/8856/21, в частині задоволення клопотання Акціонерного товариства "Укрсиббанк" про закриття провадження у справі; задоволення клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. про закриття провадження у справі; припинення процедури реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 ; припинення повноважень керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Лященко Сергія Сергійовича; припинення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів; закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             С.В. Жуков

Судді                                                                                                       В.В. Білоус
              
                                                                                                      К.М. Огороднік