ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/7068/23                Головуючий суддя І інстанції Зелінська  І. В.
Провадження № 33/818/838/24        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2024 року                                                        м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,
за участі
секретаря                                Ковпик О.С.,
захисника                                Ситніка О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Ситніка О.О. на постанову судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , -
       у с т а н о в и в:        
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: 
АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Постановою встановлено, що 24.10.2023 року о 23-56 год. в м. Харкові по пр. Героїв Харкова, 118, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 56OL WC31 325D», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився, чим порушив вимогип.2.5 Правил дорожньогоруху України. Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності складу та події правопорушення.
Вказує, що для притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно належним чином зафіксувати (у т.ч. підтвердити належними та допустимими доказами) наступні обставини:
1.Керування транспортним засобом;
2.Наявність достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння (ознаки алкогольного сп`яніння згідно п. З Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735);
3.Пропозицію поліцейського на проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу та у закладі охорони здоров`я;
4.Відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Лише після послідовної фіксації наведених обставин поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення
При цьому у даній справі відомості протоколу, рапортів тощо, не підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, що свідчить про відсутність достатніх підстав вважати перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Відеозапис не містить підтвердження:
-наявності, вказаних у протоколі, ознак алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, поведінки, що не відповідає обстановці).
Доцільно зауважити, що на протязі 20 хвилин спілкування з поліцейськими жодних ознак алкогольного сп`яніння не було, після чого раптово з`явились.
Тобто, запаху з порожнини рота не було і озвучено поліцейським під відеозапис безпідставно.
На підтвердження висновку про відсутність запаху з порожнини рота, як підстави для проходження огляду, свідчить відсутність виклику, зокрема, Військової служби правопорядку.
Так, виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 як військовослужбовця (цей статус порушника підтверджений відеозаписом), який керує транспортним засобом, свідчить про вчинення таким військовослужбовцем декількох правопорушень, а саме за ст. 130 та, одночасно, за ст. 172-11 (Самовільне залишення військової частини або місця служби), ст. 172-20 (Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів) КУпАП.
Отже, у разі наявності у ОСОБА_1 , висловленого під відеозапис «запаху з порожнини рота», поліцейські зобов`язані були, одночасно, із складанням протоколу за ст. 130 КУпАП, вжити заходів для фіксації та складання адміністративних матеріалів за ст. 172-11 та/або ст. 172-20 КУпАП.
Невжиття поліцейськими жодних дій з зазначених вище заходів свідчить про відсутність у дійсності запаху з порожнини рота, як підстави для проходження огляду, а тому відсутність події та складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 24.10.2023 року о 23-56 год. в м. Харкові по пр. Героїв Харкова, 118, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 56OL WC31 325D», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився, чим порушив вимогип.2.5 Правил дорожньогоруху України. Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       
З відеозапису вбачається події, які відбувалися 25 жовтня 2023 року о 23 годині 56 хвилин, патрульні поліцейські в складі екіпажу на службовому автомобілі патрулювали місто Харків.
Під час комендантської години помітили транспортний засіб «BMW 56OL WC31 325D», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у їх напрямку з увімкненим світлом фар, потім транспортний засіб звернув та почав прискорюватись.
Працівники поліції ввімкнули проблискові маячки та наздогнали автомобіль, який в подальшому зупинився, підійшли до водійських дверей і побачили, що за кермом був ОСОБА_1 який в подальшому вийшов з автомобіля. 
На запитання поліцейського чому водій не зупинявся, водій чіткої відповіді не надав.
При цьому на відео чітко зафіксовано, що підозра в тому, що водій знаходився в стані алкогольного сп`яніння у працівника поліції виникла одразу.
Водій факт керування ним транспортним засобом визнав, але проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я водій категорично відмовився.
Йому були чітко роз`яснені його права та відповідно наслідки відмови, на що водій повідомив що права свої знає і огляд проходити в будь якій формі відмовляється.
       Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»
Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду поліцейським було складено протокол.
Велася безперервна відеозйомка, свідки не залучались.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
За вказаних обставин, апеляційний суд відкидає доводи захисника про відсутність підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння оскільки зібрані докази, а саме відеозапис повністю спростовує такі твердження.
При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.
Крім того, апеляційний суд відкидає і доводи захисника про те, що патрульними поліцейськими було встановлено те, що ОСОБА_1 є військвослужбовцем.
Вказані доводи суперечать обставинам, які зафіксовані на відео.
Під час складання протоколу, представник влади чітко задав питання водієві – чи є він віськовослужбвцем, своє питання пояснював тим, що одяг який був на водієві схожий на військову форму.
Водій ОСОБА_1 повідомив, що він не є військовослужбовцем, відповідь була чіткою та зрозумілою.
Особа водія встановлювалась за допомогою мобільного додатку “Дія”, інших документів водій не надавав.
За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для визову ВСП у поліцейських не було, як не було підстав для визначення чи підлягає водій відповідальності як загальний суб`єкт чи належить з`ясовувати обставини вчинення адміністративного правопорушення враховуючи статус військовослужбовця. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Ситніка О.О. – залишити без задоволення.
Постанову судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.Ю. Грошева