Номер провадження: 22-ц/813/381/24
Номер провадження: 22-ц/813/777/24 
Справа № 514/1951/19
Головуючий у першій інстанції Кравченко П.А.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                Драгомерецького М.М.,
                       Дришлюка А.І.,
               за участю:
               секретаря         Козлової В.А.,
               апелянта                 ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  ОСОБА_1 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 11 травня 2021 року та на додаткове рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 08 лютого 2022 року, ухвалених під головуванням судді Кравченко П.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання договору укладеним та визнання неправомірними дії,

встановив: 

12.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Одесагаз», в якому просив суд:
- визнати договір № 24000196, без дати, щодо технічного обслуговування внутрішніх газових мереж та газового обладнання побутового споживача таким, що укладений між  АТ «Одесагаз» та ОСОБА_1 , в редакції ОСОБА_1 , складеним згідно протоколу розбіжностей  від 20.09.2019 року до договору №24000196; 
- визнати неправомірними дії АТ «Одесагаз» щодо загрози здійснити відключення споживача ОСОБА_1 від газопостачання.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 04.09.2019 року до ОСОБА_1 від Тарутинської  дільниці Арцизького УЕГГ ПАТ «Одесагаз»  надійшов лист -повідомлення   щодо пропозиції укладення договору на технічне обслуговування  та один примірник договору №24000196, без дати, щодо технічного обслуговування внутрішніх газових мереж та газового обладнання побутового споживача. 
Позивач вважав, що умови договору  з позиції сили монопольного становища не ґрунтуються на нормах діючого законодавства. Крім того позивач зазначив, що незважаючи на укладений Договір за нормами ст. 181 ГК України, 05.12.2019 року позивачем від Тарутинської дільниці Арцизького УЕГГ ПАТ «Одесагаз» було одержано повідомлення з вимогою укласти договір на технічне обслуговування газового обладнання та погрозою відключення від газопостачання у разі не укладення вказаного договору. Посилаючись на те, що вимоги відповідача є протиправними та порушують його права як споживача, позивач просив його позовні вимоги задовольнити. 

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 11 травня 2021 року та додатковим рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 08 лютого 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі (а.с.114-117, 166-168).

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 11 травня 2021 року та додаткового рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 08 лютого 2022 року, ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.119-120). 
     
У відзиві  на апеляційну скаргу на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 11 травня 2021 року АТ «Одесагаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (а.с.130-136).        

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній цивільній справі є надання послуг із газопостачання.
Правовідносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - ГРМ/ГТС) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила) на виконання п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу».
Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу: фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Пунктом 3 Правил передбачено, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
За нормами статті 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор ГРМ/ГТС відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) ГРМ/ГТС, якою він користується на законних підставах.
Колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених ч. 1 ст. 37 цього Закону, оператор ГРМ/ГТС зобов`язаний, зокрема, вживати заходів із метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи, вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газорозподільної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству.

Главою 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем зазначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/ припинення природного газу.
Технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем електропостачання та газопостачання здійснюються суб`єктом, визначеним договором про розподіл електричної енергії, природного газу та/або договором про надання послуг.
Таким чином, законодавством передбачено спеціальну процедуру технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання шляхом укладання договору на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на підтвердження своїх вимог посилався на протокол розбіжностей, який було направлено до виконавця за договором - Арцизького УЕГГ ПАТ «Одесагаз», який відповідачем залишений без  жодної відповіді.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що договором № 24000196 на технічне обслуговування внутрішніх газових мереж та газового обладнання побутового споживача, укладеного між ПАТ «ОДЕСАГАЗ», який в подальшому змінив свою назву на АТ «Одесагаз», та який є виконавцем, в особі начальника УЕГГ Ждан В.С., який діяв на підставі довіреності №21/17-21 від 02.01.018, та замовником ОСОБА_1 , ПАТ «ОДЕСАГАЗ» надає послуги технічного обслуговування внутрішніх газових мереж та газового обладнання, яке належить замовнику і входить до компетенції виконавця, які визначені відповідно до акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін на об`єкті споживання природного газу, розташованого  за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).
За змістом додатку №1 до договору № 24000196 визначено  графік проведення послуг (робіт) з технічного обслуговування внутрішніх газових мереж та газового обладнання побутового споживача, зазначено найменування послуг (робіт) з проведення технічного обслуговування, проведення технічного обслуговування. 
Відповідно до додатку №3 до договору №24000196 перелік послуг (робіт) з технічного обслуговування внутрішніх газових мереж та газового обладнання побутового споживача зазначено найменування послуг (робіт), одиниці виміру, кількість, вартість послуг без ПДВ, вартість послуг із врахуванням ПДВ (а.с.5).

Крім того, суд зазначив, що ст. 3 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій.
В свою чергу, АТ «Одесагаз» є суб`єктом природної монополії, який здійснює діяльність з розподілу природного газу встановленого на законодавчому рівні з врахуванням характеру господарської діяльності та особливостями надання послуг з розподілу природного газу трубопроводами.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим. Умови публічного договору, які суперечать вимогам щодо однаковості для всіх споживачів та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними. 

Таким чином, оскільки договір за №24000196 на технічне обслуговування  внутрішніх газових мереж та газового обладнання побутового споживача за своєю правовою природою є публічним договором, суд першої інстанції  дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача  не підлягають задоволенню з  підстав необґрунтованості та недоведеності.

Що стосується додаткового рішення, яке також оскаржується в апеляційному порядку позивачем ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.12.2021 року дану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Одесагаз» про визнання договору укладеним та визнання неправомірними дії, було повернуто до Тарутинського районного суду Одеської області для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення (а.с.157). 

Як вбачається з матеріалів справи, додатковим рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 08 лютого 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.166-168).

Таким чином, у задоволенні всіх позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що його будинок не був відключений від газопостачання, і газопостачання здійснюється до його будинку до теперішнього часу, так як він підписав з газопостачальником відповідний Договір.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, оскільки як основне, так і додаткове рішення у справі ухвалені у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 
постановив:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 11 травня 2021 року та додаткове рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 08 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 20.05.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду:         С.М. Сегеда        

        М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк