ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 р. 	Справа № 520/32626/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 22.12.23  по справі № 520/32626/23
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач), звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), у якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України у Харківській області щодо виплати з вересня 2023 року пенсії у розмірі 20930 грн і зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії з вересня 2023 року у попередньому розмірі - 34463, 25 грн.
В обґрунтування позову з посиланням на пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) та пункт 7 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2017 № 76-VIII (далі – Закон № 76-VIII) зазначила, що якщо внаслідок перерахунку пенсій за нормами вказаних законів розмір пенсії  зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Проте, відповідач на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 здійснив перерахунок її пенсії та протиправно зменшив її відсотковий розмір з 90% до 60% від грошового забезпечення, а також обмежив її максимальним розміром 20930 грн замість раніше отримуваних 34463,25 грн. А відтак, виплата з вересня 2023 року пенсії позивача у меншому від попереднього розміру є незаконною та такою, що порушує соціальні права позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 по справі № 520/32626/23 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.09.2023 року пенсії у розмірі, що є меншим раніше встановленого.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію у раніше встановленому розмірі, а саме – 34463 (тридцять чотири тисячі чотириста шістдесят три) грн 25 коп. щомісячно, починаючи з 01.09.2023, здійснивши виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три ) грн 60 коп.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 по справі № 520/32626/23 та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність рішення відповідача щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 60% суми місячної заробітної плати, оскільки саме такий відсоток встановлено приписами ч.2 ст. 86 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 № 1697-VII (далі – Закон № 1697-VII), які підлягають застосуванню під час вирішення даної справи. 
Також вважає правомірним обмеження пенсії позивача максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, оскільки це передбачено положеннями частини 2 розділу ІІ Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення  реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі – Закон № 3668-VI) та ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII.
З посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у справах № 205/8204/16-а, № 361/4922/17, № 704/87/17, № 161/9572/17, № 161/713/17, № 554/4191/17, № 161/14321/16-а, № 554/10510/16-а та № 686/2428/16-а зазначив, що положення норм чинного законодавства, якими обмежується максимальний розмір пенсії, не визнавалися у встановленому порядку неконституційними, отже, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України, у зв`язку з чим, підстави для здійснення нарахування пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі – Закон № 1789-ХІІ), які втратили чинність, відсутні.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач не погодилась з доводами відповідача, викладеними в останній та просила суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні.
В обґрунтування відзиву наполягала на тому, що відповідач, отримавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва, з розрахунком пенсії не міг проводити її виплату у розмірі меншому за раніше призначений у сумі 34463,25 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», обчислену в розмірі 90% від середньомісячного заробітку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі 2040/7171/18 заяву ОСОБА_1 про перегляд   рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року у справі за позовом ОСОБА_1   до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії за нововиявленими обставинами - задоволено.
Скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 2040/7171/18.
Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Зобов`язано Шевченківське об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до ст.501 Закону України “Про прокуратуру” від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції станом на час призначення пенсії), на підставі довідки Прокуратури Харківської області № 19-1052 вих-18 від 14.03.2018 року про заробітну плату за аналогічною посадою в розмірі 90% від суми такої заробітної плати без обмеження максимального розміру, з урахуванням отриманих сум, починаючи з 01.10.2017 р.
Розмір пенсії, обчисленої згідно рішення суду з 01.10.2017 становить 34463,25 грн.
16.11.2021 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо перерахунку пенсії згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» та надала довідку від 10.11.2020 №21-126, яка видана Харківською обласною прокуратурою.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі 520/27850/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Скасовано рішення О/р № 963260147889 від 22.11.2021 року «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » про відмову у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії, прийняте відділом перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.10.2020 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) на посаді прокурора району, що враховується для перерахунку пенсій станом на 01.09.2020 року, виданої Харківською обласною прокуратурою від 10.11.2020 року за № 21-126. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 02.06.2022 у справі 520/27850/21 розмір пенсії позивача перевищив 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність та виплата пенсії здійснювалась вже з урахуванням такого максимального розміру.
Фактично, у зв`язку із даним перерахунком розмір раніше виплачуваної позивачу пенсії зменшено до 20930 грн.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з позовом про захист порушеного права на належне соціальне забезпечення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення відповідача, яким ОСОБА_1 перераховано пенсію в розмірі 60% від середньомісячної заробітної плати та обмежено її максимальним розміром, оскільки відповідно до п. 4 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Колегією суддів встановлено, що на дату призначення ОСОБА_1 пенсії (лютий 1998 року) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції від 16.11.1995.
Так, відповідно до пункту а статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ від 16.11.1995, яка діяла станом на момент призначення пенсії позивачу, слідчим працівникам незалежно від віку з вислугою  не менше 20 років на посадах слідчого, начальника або заступника  начальника слідчого підрозділу (відділу, частини), що безпосередньо займається провадженням попереднього слідства, - у розмірі 50 відсотків місячного заробітку. За кожний  рік  вислуги понад 20 років пенсія збільшується: на слідчій роботі - на  три відсотки, а на будь-якій прокурорській посаді – на два відсотки заробітку, з якого обчислюється пенсія.
26.07.2001 Закон № 1789-ХІІ викладено у новій редакції.
Так, за правилами частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час призначення пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Згідно із частиною дванадцятою вказаної статті Закону № 1789-ХІІ, в редакції від 26.07.2001,  обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час призначення пенсії).
В матеріалах справи наявне розпорядження Дзержинського РУПФУ № 147889 від 27.12.2001, відповідно до якого пенсія позивачу призначена на підставі Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90% від середнього заробітку.
Як вбачається зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.11.2021 та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», обчислену в розмірі 90% від середньомісячного заробітку. Розмір пенсії, обчисленої згідно рішення суду, становив 34463,25 грн з 01.10.2017.
Слід зазначити, що до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” (далі - Закон № 3668-VI), внаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону 1789-ХІІ з 1 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
Водночас 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України “Про прокуратуру” від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі – Закон № 1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України “Про прокуратуру” від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.
З набранням чинності Законом № 1697-VІІ пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно із частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 стверджує, що набуте нею право на отримання пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати згідно зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ не може бути звужене, а обмеження пенсії максимальним розміром на нього не розповсюджуються, оскільки перерахунок пенсії пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, а тому при визначенні розміру перерахованої пенсії не можна застосовувати законодавство, яке прийняте після призначення пенсії, крім випадків покращення становища особи, якій здійснюють такий перерахунок.
Колегія суддів звертає увагу, що в цій справі право позивача на перерахунок пенсії сторонами не заперечується. Спірним є відсотковий розмір та відповідно до вимог якого закону слід було перерахувати пенсію позивача, та чи розповсюджуються на нього встановлені Законом № 3668-VI та Законом № 1697-VII обмеження розміру пенсії.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Вирішуючи питання щодо визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини, Верховний Суд виходив із такого.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №  1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №  1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №  1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №  1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №  1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.
Колегія суддів зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.
Отже, Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 сформовано правовий висновок, згідно з яким до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. 
Матеріалами справи підтверджено, що як на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі № 520/27850/21, так і на час її звернення із заявою про поновлення виплати пенсії у попередньому розмірі від 11.09.2023, стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII в частині перерахунку пенсії втратила чинність.
Отже, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, за змістом яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, що і було зроблено відповідачем у цій справі.
 Відповідно до положень пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (на які посилається позивач в позовній заяві) у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Разом з цим, оскільки позивачу перераховано пенсію на підставі норм Закону №1697-VII, то саме норми цього Закону мають застосовуватися при вирішенні спору в цій справі.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.03.2024 по справі № 420/20965/21, та враховується судом апеляційної інстанції в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.
За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на приписи пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як на підставу для задоволення його позовних вимог.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.
Наведений висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.12.2021 по справі № 580/5962/20, в якій суд касаційної інстанції відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах, та узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 26.01.2023 у справі № 580/5427/21.
З приводу застосування при перерахунку пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1789-XII, обмеження десятьма прожитковими мінімумами, колегія суддів зазначає наступне.
Наявним в матеріалах справи протоколом перерахунку пенсії позивача підтверджено, що з 01.12.2022 розмір пенсії ОСОБА_1 складає 20930,00 грн (а.с. 30), тобто відповідачем застосовано обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами.
Так, за змістом статті 2 Закону № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України “Про прокуратуру”, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.  
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.  
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.  
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.  
З наведеного слідує, що положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.  
Закон № 1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.  
Отже, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
Слід зазначити, що пункт 2 розділу II Прикінцеві та Перехідні положення Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.  
Таким чином, оскільки внаслідок здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний (підтверджується листом ГУ ПФУ в Харківській області від 04.10.2023 та матеріалами пенсійної справи), колегія суддів приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами. 
Вищенаведений висновок суду апеляційної інстанції повністю відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.12.2021 у справі №580/5962/20,  від 14.11.2022 № 540/1351/21.
З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати позивачу з вересня 2023 року пенсії у розмірі 20930 грн та зобов`язання поновити виплату пенсії з вересня 2023 року у попередньому розмірі 34463,25 грн, разом з цим, суд першої інстанції, внаслідок невірного застосування норм матеріального права, а саме положень Закону № 1058-IV, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
На виконання положень п.1, п. 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 по справі № 520/32626/23 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 по справі № 520/32626/23 - скасувати.
Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій