ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/14369/20  Номер провадження 22-ц/814/1666/24	Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т.М.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю. 
суддів: Абрамова П.С., Прядкіної О.В.
імена (найменування) сторін:
позивач: Акціонерне товариство «Харківобленерго»
відповідач: ОСОБА_1 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго"
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2023 року
по справі за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року АТ «Харківобленерго» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь AT «Харківобленерго» суму заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 2293,88 грн. та судовий збір в сумі 2102,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу за  адресою   АДРЕСА_1  надавалися послуги з постачання електричної енергії. Між тим, внаслідок несвоєчасної оплати комунальних послуг за період з 31.05.2018 року до 31.12.2018 року згідно показання приладу обліку «68047» склалася заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 2293,88 грн. Заборгованість відповідачем не сплачена, тому AT «Харківобленерго» вимушене звернутися до суду.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2023 року в задоволенні позову Акціонерного товариства "Харківобленерго" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію відмовлено.
Рішення суду обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 29.09.2018 року передав у власність ОСОБА_2 , належні йому 33/100 частки комунальної квартири. Позивачем не надано перерахунок нарахованої за період з 31.05.2018 року по 29.09.2018 рік плати за постачання за спожиту електроенергію по квартирі АДРЕСА_2 , а тому суд позбавлений можливості встановити розмір заборгованості. 
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ «Харківобленерго», просило скасувати його та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відчуження відповідачем належної йому частки квартири не звільняє його від виконання договірних зобов`язань. ОСОБА_1 в порушення вимог п. 4.27 ПРРЕЕ не звертався до позивача з заявами про розірвання договору. 
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 07.09.2008 року між позивачем, в особі, начальника Салтівського РОЕ Бєлоконя Г.В., який діє на підставі довіреності від 12.03.2008 року, та відповідачем, ОСОБА_1 , який проживав за адресою:  АДРЕСА_1 , укладено договір № 2595187 про користування електричною енергією (а.с. 5-6).
Пунктом 1 означеного Договору передбачено, що за цим договором Енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.
Відповідно до п. 16 Договору № 2595187, розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку, тариф 0, 2436 грн. за 1 кВт/час. По факту отримання платіжного документа, виписаного Енергопостачальником, оплата здійснюється у термін, зумовлений у платіжному документі. У разі неотримання платіжного документу, виписаного Енергопостачальником, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця.
Пунктом 17 даного Договору передбачено, що при зміні тарифів (цін) Енергопостачальник зобов`язаний довести до відома Споживача письмово, або через засоби масової інформації, письмовим повідомленням та в місцях оплати за електричну енергію нові величини тарифів не пізніше ніж за п`ять днів до їх запровадження.
Відповідно до пункту 28 цього Договору він укладений на три роки з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.
На ім`я ОСОБА_1 , за адресою:  АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки абонента, станом на 31.12.2018 рік за даним особовим рахунком мається заборгованість за спожиту електроенергію, у розмірі 2 293, 88 грн., яка утворилася за період з 31.05.2018 рік по 31.12.2018 рік.
27.09.2018 року відповідач ОСОБА_1 був знятий з реєстрації місця проживання (а.с.79).
Згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 29.09.2018 року ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 , належні йому 33/100 частки комунальної квартири, що знаходиться за адресою  АДРЕСА_1  (а.с.81-82).
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відносини щодо постачання електричної енергії регулюються законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать, серед інших, послуги з постачання та розподілу електричної енергії.
Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Водночас відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до частини 1 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 4.27 ПРРЕЕ у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.
Дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта.
У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами.
У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.
З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил, після розірвання договорів зі споживачем, який звільняє приміщення.
У абз. 12 п. 11 договору про користування електричною енергією № 2595187 сторони погодили, що споживач електричної енергії зобов`язується не пізніше ніж за 7 днів до припинення користування електричною енергією у квартирі або іншому об`єкті письмово повідомити енергопостачальника про розірвання договору та розрахуватися за спожиту електричну енергію, включаючи день виїзду.
Всупереч вказаним нормам, ОСОБА_1 не виконав своє зобов`язання і в встановленому порядку і строки не повідомив постачальника про зміну власника квартири і про припинення договору про постачання електроенергії.
Таким чином, відповідач був зобов`язаний здійснити оплату за спожиту електроенергію до моменту реалізації належної йому квартири, тобто до 29.09.2018.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно відмовив в задоволенні позову.
Як вбачається з довідки абонента, розмір заборгованості відповідача станом на 30.09.2018 становить 2427,44 грн.
Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Харківобленерго» просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2293,88 грн., тому, враховуючи межі заявлених позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь АТ «Харківобленерго» підлягає стягненню борг у сумі 2293,88 грн.
Відповідачем розмір заборгованості не оспорений, власний розрахунок не наданий.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п. 113,114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).
Статтею 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи задоволення позовних вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «Харківобленерго» підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 5255 грн. (2102 грн. сплачений судовий збір до суду першої інстанції + 3153 грн. судовий збір сплачений до апеляційного суду).
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376, ст. 382, 383, 384 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Харківобленерго" задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства "Харківобленерго" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 2293,88 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" судові витрати у розмірі 5255 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:  О. Ю. Кузнєцова

Судді: П. С. Абрамов

О. В. Прядкіна