Справа № 464/2974/23                         Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І. 
Провадження № 22-ц/811/79/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       04 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 листопада 2023 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИЛА:
У травні 2023 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості.
Просило стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 33 301,32 грн. 
Позов обгрунтований тим, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 та відповідно користуються послугами з централізованого опалення. Для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Проте відповідачі не здійснювали оплату за вказані послуги, у зв`язку з чим за період з 01.11.2020 по 31.03.2023 виникла вищевказана заборгованість, яка підлягає стягненню з останніх.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 листопада 2023 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8  на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 33 301 (тридцять три тисячі триста одну) гривня 32 (тридцять дві) копійки.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 335 (триста тридцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 335 (триста тридцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 335 (триста тридцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 335 (триста тридцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 335 (триста тридцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 335 (триста тридцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 335 (триста тридцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 335 (триста тридцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила  ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення прийшов до хибного висновку про те, що позивач обґрунтовано зарахував здійсненні нею платежі у хронологічному порядку, починаючи з заборгованості, що виникла раніше, оскільки у наданих нею квитанціях про оплату в призначенні платежу не міститься інформації про місяць, за який здійснюється оплата. З таким висновком не погоджується. Оскільки в квартирі АДРЕСА_2 проживають три сім`ї, особовий рахунок на оплату послуг один, тому за усною домовленістю відповідачі (крім ОСОБА_3 ) здійснюють часткову оплату відповідно до житлової площі, якою користуються. Так, вона разом з відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , оскільки вони є її дітьми, здійснює оплату за послуги за центрального опалення одним платежем, що підтверджується наданими нею квитанціями. Підстав для зарахування оплати, проведених нею та її сім`єю за період з грудня 2020 року до лютого 2023 року для погашення боргу, що утворився станом на 01.11.2020 у позивача не було, адже вони не мали наміру оплачувати попередню заборгованість, яка утворилася не з їхньої вини. Оплата здійснювалась у відділенні Укрпошти, в квитанціях яких відсутнє поле «призначення платежу», а отже і можливість вказати місяць, за який здійснюється оплата. Доказів, які свідчили б про визнання боргу її сім`єю за період до листопада 2020 року позивачем не було надано, квитанції не містять посилань про те, що вносячи місячні платежі вона компенсовувала і борг. Позивачем помилково враховано оплати її сім`ї в погашення заборгованості, що виникла до листопада 2020 року, а суд першої інстанції дійшов необгрунтованого та хибного висновку про задоволення позову в частині стягнення з неї заборгованості за оплату послуг з центрального опалення. Окрім того, при винесенні рішення судом першої інстанції було вирішено питання розподілу судових витрат та вирішено стягнути з неї судовий збір, тоді як вона, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору у всіх судових інстанціях, як інвалід II групи.
Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м.Львова від 30.11.2023 по справі за позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 відмовити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Згідно з п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 за №830, фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, а також факт отримання послуги.
Згідно зі ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.
Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідачі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8  зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 01.05.2023 №1(а.с.7).
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією – суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, відповідачі не у повному обсязі вносили плату за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.11.2020 до 31.03.2023 у розмірі 33 301,32 грн (графа «нарахування» розрахунку).
Разом з тим, станом на 01 листопада 2020 року була наявна заборгованість у розмірі 25 371,60 грн (графа «заборгованість» розрахунку). Окрім цього, за вказаний період відповідачами проводилась оплата заборгованості на загальну суму 24 965,98 грн (графа «оплачено» розрахунку)(а.с.8).
Судом встановлено, що заборгованість у розмірі 25 371,60 грн виникла до листопада 2020 року та така сума боргу не включена позивачем у період нарахування оплати за послуги постачання теплової енергії з 01.11.2020 до 31.03.2023.
Як видно з долучених до матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 квитанцій (а.с.124-128), такі містять інформацію про здійснення оплати за послуги постачання теплової енергії без зазначення «призначення платежу», зокрема, місяця за який здійснюється оплата.
Таким чином, позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» зараховано вказані оплати у загальному розмірі 24 965,98 грн в погашення заборгованості, яка виникла хронологічно раніше.
Внаслідок невиконання відповідачами обов`язку щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії було порушено право позивача на своєчасне отримання оплати за надані послуги.
Беручи до уваги те, що  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є споживачами послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 , та враховуючи неналежне виконання відповідачами зобов`язань щодо сплати за надані послуги, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії  за вищевказаною адресою, за період з 01.11.2020 до 31.03.2023 у розмірі 33 301,32 грн.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду щодо стягнення з ОСОБА_1 судових витрат.
З матеріалів справи убачається, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 .
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому звільнена від сплати судового збору, відтак відсутні підстави для стягнення з неї судового збору на користь позивача. 
За таких обставин рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП«Львівтеплоенерго» судових витрат у розмірі 335,50 грн слід скасувати. В решті рішення залишити без змін.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п.2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 листопада 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 335 (триста тридцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок – скасувати.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 07.06.2024

Головуючий

Судді