ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 р.	Справа № 440/6272/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 08.01.24 року у справі № 440/6272/20
          за позовом           ОСОБА_2  
          до          Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                  
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/6272/20 (з урахуванням ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 про виправлення описки)  позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_2 з 80% до 70% сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з розміру пенсії 80% відповідних сум грошового забезпечення та провести виплати з урахуванням фактично виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.
Вищевказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили  05.01.2021, а 22.01.2021 позивачу було видано виконавчий лист №440/6272/20.
10.02.2021 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження №64443969.
22.05.2023 ОСОБА_2 помер.
29.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №440/6272/20, в якій просила суд задовольнити подану заяву, замінивши стягувача у виконавчому провадженні №64443969 у справі №440/6272/20 та у виконавчих листах у справі №440/6272/20, які видано Полтавським окружним адміністративним судом 22.01.2021 року, а саме: стягувача - ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 . Розгляд справи просила провести без її участі. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії  відмовлено.
ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 року, ухваливши нове рішення, яким заяву про заміну стягувача у виконавчих листах у справі №440/6272/20, а саме стягувача - ОСОБА_2 на ОСОБА_1 задовольнити. Замінити стягувача у виконавчих листах у справі №440/6272/20, які видано Полтавським окружним адміністративним судом 22.01.2021 року, а саме стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Розгляд заяви просила провести без її участі. Судовий збір просила стягнути на її користь з відповідача. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції не погоджується, вважаючи її  незаконною, необґрунтованою, ухваленою на підставі неправильно встановлених обставин, які мають значення для справи, які першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм матеріального права та викладеною без системного аналізу чинного законодавства України. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, так і не отримавши належні йому кошти. Вказує, що згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області виплата нарахованих сум за життя її чоловіка можлива у разі заміни сторони у виконавчому провадженні згідно ст.379 КАС України. Зазначає те, що  вона  є правонаступником та спадкоємцем ОСОБА_2 . Посилається на приписи ч.1 ст.379 КАС України, ст. 1216, 1227 Цивільного кодексу України, ст.52 Закону України №1058-ІV. Вказує, що оскільки вона є дружиною померлого, яка проживала з померлим, є його правонаступником, вважає, що є  підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні та у виконавчих листах, оскільки право на отримання вказаних виплат має заявник як спадкоємець. Посилається на практику Верховного Суду в обґрунтування своїх вимог. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.308 КАС України, в якому заперечуючи проти вимог, викладених в скарзі, просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 року у справі №440/6272/20 залишити без змін. Розгляд даної скарги просило проводити без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. 
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України  у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга                не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення (ухвалу) про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заявник має право на отримання невиплаченої ОСОБА_2 пенсії, нарахованої на виконання рішення суду, не у порядку спадкування, а на підставі спеціальної норми законодавства (ст.61 Закону України №2262-ХІІ),  а відтак вона (заявник) обрала неналежний спосіб захисту порушеного права. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
За змістом частин першої, третьої статті 46, пункту 9 частини першої статті 4 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом, до якого звернена вимога позивача.
Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Відповідно до частини четвертої цієї статті, її положення застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Положеннями статті 370 КАС України установлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як встановлено з матеріалів даної справи, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі по тексту -                             Закон №2262-ХІІ).
На виконання рішення суду у даній справі ОСОБА_2 нарахована доплата до пенсії за період з 01.01.2018 по 31.01.2021 у розмірі 27845,94 грн., виплату якої                       не проведено.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 31.05.2021 року ВП №64443969 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №440/6272/20, виданого 22.01.2021 Полтавським окружним адміністративним судом про зобов`язання  Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з розміру пенсії 80% відповідних сум грошового забезпечення та провести виплати з урахуванням фактично виплачених сум, закінчено. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . 
Спадкоємцем ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2023 (а.с. 76).
За загальним правилом, встановленим ч.1 ст.52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Згідно з частинами першою - третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на (...) пенсію (...).
За змістом статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Аналіз наведених норм у їх сукупності свідчить, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються за процедурою, визначеною частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ.
В постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що "у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя".
Колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах, викладених Верховним Судом у постанові від 16.05.2023 року у справі                 №420/288/21. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи. Закон України №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на спеціальну процедуру, визначену ст.61 Закону України №2262-ХІІ, спірні правовідносини не допускають правонаступництва та заміни сторони/стягувача у виконавчому листі. 
ОСОБА_1 14.11.2023, тобто в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ, звернулась до Головного управління  Пенсійного фонду України в Полтавській області  із заявою про виплату їй нарахованих на виконання судових рішень сум пенсії ОСОБА_2 (а.с. 77-78).
Відтак, заявник ОСОБА_1 має право на отримання невиплаченої (неотриманої) ОСОБА_2 пенсії, нарахованої на виконання рішення суду у цій справі,  не у порядку спадкування, а на підставі спеціальної норми законодавства - ст.61 Закону №2262-ХІІ.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову  у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі, оскільки заявник обрала неналежний спосіб захисту порушеного права.
Наведений вище висновок також узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 21.11.2023 у справі №420/25799/21, від 29.11.2023 у справі №420/6927/22.
Окрім того, як вже зазначалося вище, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №440/6272/20, виданого 22.01.2021 Полтавським окружним адміністративним судом про зобов`язання  Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з розміру пенсії 80% відповідних сум грошового забезпечення та провести виплати з урахуванням фактично виплачених сум, закінчено, а відтак в даному випадку заміна сторони у виконавчому провадженні не є належним способом захисту прав заявника. 
Стосовно доводів скаржника  про те, що оскільки заявник є дружиною померлого, яка проживала з померлим, є його правонаступником, а тому є підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні та у виконавчих листах, оскільки право на отримання вказаних виплат має заявник як спадкоємець, то колегія суддів відхиляє такі доводи, як необґрунтовані, оскільки вони не узгоджуються із наведеними вже вище висновками. 
Одночасно, колегія суддів звертає увагу скаржника, що у разі відмови пенсійного органу у виплаті   ОСОБА_1 суми пенсії, нарахованої ОСОБА_2 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/6272/20, вона має право звернутись до суду з окремим позовом про виплату нарахованої, але неотриманої пенсії.
Враховуючи приписи ч.5 ст.242 КАС України, у даній справі враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції у даному рішенні (постанові) вище, а не ті, які посилається скаржник. 
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,  викладених в оскаржуваній ухвалі. 
Правові підстави для стягнення на користь скаржника судового збору, відсутні. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, прийнятою на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі                            №440/6272/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  29.03.2024 року