ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження № 22-ц/821/859/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 944/6062/23 Категорія: на ухвалу 	ОСОБА_1  	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року 

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи: 

позивач – ОСОБА_2 ;

відповідачі – ОСОБА_3 , Яворівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів);

треті особи – Міністерство оборони України, приватний нотаріус Легеда Микола Миколайович,

особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року про відмову в забезпеченні позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи: Міністерство оборони України, приватний нотаріус Дрогобицького РНО Легеда Микола Миколайович про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису про укладення шлюбу,

в с т а н о в и в:

       У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.
       В обґрунтування заяви зазначала, що нею подано позовну заяву про визнання шлюбу між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрованого 25.03.2022 Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 38, неукладеним та зобов`язання Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції анулювати актовий запис про укладення шлюбу.        Зазначала, що ОСОБА_3 , згідно з заявою останньої від 21.03.2022 та рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2023 (Протокол № 294/168), отримує допомогу, як дружина загиблого старшого солдата ОСОБА_4 , а позов про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису пов`язаний з отриманням виплат членами сім`ї загиблого.        
       Відтак, ОСОБА_2 просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України здійснювати виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частинами на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме – ОСОБА_3 до ухвалення судового рішення та набрання ним чинності.
       Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21.03.2024 у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_2 – адвоката Ловінської С.С. про забезпечення позову відмовлено.
       Мотивуючи прийняте судове рішення, суд першої інстанції вказав, що заявником у поданій заяві не доведено належними доказами про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявленого позивачем заходу забезпечення позову, може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
       Так, предметом розгляду даної справи є визнання шлюбу між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 неукладеним та зобов`язання Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції анулювати актовий запис про укладення шлюбу.
       Тобто безпосереднім предметом позову не є отримання одноразової грошової допомоги, щодо яких сторона позивача просить здійснити заборону вчиняти певні дії.
       Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
       Суд звертав увагу, що право на отримання грошової виплати компенсації за смерть військовослужбовця є похідним від наявності родинних відносин першого ступеню, і таке право не є предметом розгляду поданої позовної заяви.
       Не погоджуючись з ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неврахування судом всіх обставин справи, просила вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.
       Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2023 призначено ОСОБА_3 , як дружині загиблого, одноразову грошову допомогу в розмірі 1/3 частини, виходячи з загального розміру допомоги 15 000 000,00 грн, у сумі 5 000 000,00 грн.
       Станом на день подачі апеляційної скарги, ОСОБА_3 вже отримано 1 400 000,00 грн. Відповідачка отримує цю допомогу як член сім`ї загиблого старшого солдата ОСОБА_4 , тобто як його дружина.
       Скаржниця зазначає, що спір пов`язаний з отриманням цих виплат, оскільки такі виплати надаються виключно членам сім`ї загиблого воїна. Позивачем оспорюється факт укладення шлюбу між відповідачкою ОСОБА_3 та загиблим, який укладений без участі самого загиблого, та реєстрація шлюбу без нареченого – загиблого вже на той момент ОСОБА_4 , тобто після його смерті.
       Отже сам факт того, чи був зареєстрований та укладений шлюб між відповідачкою та загиблим ОСОБА_4 впливає на подальші виплати одноразової допомоги в сумі 15 млн грн.
       Відтак, скаржниця вважає, що є безпосередній зв`язок між позовними вимогами в цій справі та наданням подальших виплат відповідачці.
       23 квітня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що арешт на майно, як захід забезпечення позову, застосовується лише у справах, де заявлено майнову вимогу. Арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору.
       Оскільки у даній справі позовні вимоги не стосуються безпосередньо стягнення чи повернення коштів, відтак відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.
       09 травня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що станом на день прийняття оскаржуваної ухвали повноваження Міноборони щодо зупинення виплат в позасудовому порядку були відсутніми, у зв`язку з чим, за наявності належним чином обґрунтованих доводів для застосування відповідного заходу, враховуючи повідомлення про початок досудового розслідування, наданого Яворівським районним відділом поліції ГУ НП у Львівській області від 10.07.2023 № 11332/02/64-2023, Міністерство оборони України вважає, що наявні підстави для забезпечення позову.
Заслухавши доповідача, представників сторін у режимі відеоконференції, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Так, із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_3 , Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 неукладеним, та анулювання актового запису про укладення шлюбу.
Вимоги про отримання одноразової грошової допомоги чи про визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 в розмірі 5 млн грн не є предметом розгляду даної справи, а відтак неможливо у межах даного спору застосувати такий захід забезпечення позову, як заборона Міністерству оборони України здійснювати виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 .        
Вказаний захід забезпечення позову неспроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у даній справі в разі задоволення позовних вимог, оскільки фактично не пов`язаний з предметом позову.        
Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що право на отримання грошової виплати у разі смерті військовослужбовця є похідним від наявності родинних відносин першого ступеню, і порушення вказаного права не розглядається в даному спорі.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, підстав для скасування ухвали скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року залишити без задоволення.
Ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року про відмову в забезпеченні позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи: Міністерство оборони України, приватний нотаріус Дрогобицького РНО Легеда Микола Миколайович про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису про укладення шлюбу, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 травня 2024 року.

Судді Ю.В. Сіренко 
 Н.І. Гончар
Т.Л. Фетісова