ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р.	Справа № 440/15637/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
                              за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2024, суддя    Є.Б. Супрун, повний текст складено 01.02.24 по справі № 440/15637/23 за позовом   ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ,  в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу не у повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.06.2022 по 31.10.2022 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 таку додаткову винагороду за період з 01.06.2022 по 31.10.2022 виходячи з розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, у тому числі за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та час перебування у відпустці, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що військовослужбовець, який став до лав Збройних Сил України у перші дні повномасштабного вторгнення, захищав Батьківщину та отримав під час бойових дій травми та захворювання, з приводу яких лікувався загалом понад сім місяців і врешті був визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я та звільнений з військової служби, в праві розраховувати на справедливу компенсацію втрати свого здоров`я від Держави у вигляді виплати за цей період додаткової грошової винагороди, що передбачалась Урядом. Зазначає, що визначення поняття "тяжкого поранення" відсутнє у нормативних актах, в тому числі у наказі Міністра оброни України від 14.08.2008 № 402 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України". Водночас, у згаданому Положенні (ст. 81 графа ІІ) та доданому до справи висновку ВЛК прямо передбачено необхідність надання відпустки для реабілітації у зв`язку з отриманим пораненням (травмою) позивача. Зазначений судом у своєму рішенні наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370 "Про затвердження Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості", прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 "Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві". Відповідно до п. 4 цього Порядку, він не поширюється на військовослужбовців, військова служба не є виробництвом чи іншими видами праці. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що упродовж з 11.07.2022 по 21.07.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 отриманого ним захворювання у зв`язку із захистом Батьківщини (туберкульозу) у зв`язку тривалим з перебуванням в окопах та інших підземних спорудах. Крім того, з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1472, наявної в матеріалах справи, вбачається перебування позивача у період з 30.05.2022 по 03.06.2022 на стаціонарному лікуванні з приводу отриманої 21.05.2022 вибухової травми, акубаротравми.
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що   ОСОБА_1 був мобілізований у зв`язку із запровадженням воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та перебував на військовій службі у складі в/ч НОМЕР_3 , яка підпорядковувалася Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 04.08.2022 №Д-174/ДСК відбулися організаційно-штатні заходи відносно в/ч НОМЕР_3 , яку ліквідовано, а правонаступником визначено в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується листом Командування Десантно-штурмових військ №117/2447 від 22.02.2023 (а.с. 11).
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 08.01.2023 №8 солдата ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 (призваного по мобілізації), звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.12.2022 №311-РС, відповідно до частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ, з військової служби за пунктом 2 підпунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для виключення з військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
За час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_3 позивач з 11.05.2022 по 21.05.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що підтверджується архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/7522 від 26.09.2023 (а.с. 13-20).
Відповідно до наказу в/ч НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 22.07.2022 №97/нод за результатами службового розслідування за фактом ... отримання поранень ... солдатом ОСОБА_1 , а також з метою запобігання подібних випадків у майбутньому визнано поранення (контузії,...) отримані 21.05.2022... ОСОБА_1 , ... такими, що отримані під час виконання обов`язків військової служби та пов`язані із захистом Батьківщини.
Пунктом 7 зазначеного наказу визначено помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_3 забезпечити з 21.05.2022 нарахування та виплату на період дії воєнного стану номеру обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмової роти солдату ОСОБА_1 , який отримав поранення (контузії,...), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (в тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебуваючи у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
Наказом командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 25.07.2022 №197 солдата ОСОБА_1 , номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки, 1 десантно-штурмової роти, який перебуває на довгостроковому лікуванні з 25.07.2022 зарахувати у розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 для вирішення питання щодо подальшого службового використання (зворот а.с. 38).
Наказом командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 24.11.2022 №326 солдата ОСОБА_1 , колишнього номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки, 1 десантно-штурмової роти, який зарахований наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №252-РС від 28.10.2022 у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 , та який знаходиться на лікуванні з 24.11.2022 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено документи до в/ч НОМЕР_1 (зворот а.с. 38).
Наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 02.06.2022 №273/нагп солдату ОСОБА_1 передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 11.05.2022 по 31.05.2022 та виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн (з урахуванням раніше виплаченої винагороди з розрахунку 30 000,00 грн) як такому, що отримав поранення 21.05.2022 (зворот а.с. 39).
У подальшому у наказах командира в/ч НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.07.2022 №364/нагп, від 03.08.2022 №485/нагп, від 02.09.2022 №557/нагп, 02.10.2022 №637/нагп, від 01.11.2022 №697/нагп передбачено виплату солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди  у розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби у період з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 (а.с. 40).
Стверджуючи про те, що за весь час лікування та перебування у відпустці йому не в повному обсязі нараховувалася та не виплачувалася додаткова винагорода збільшена до 100 000 грн щомісячно пропорційно в розрахунку на місяць, тобто за період з 01.06.2022 по 31.10.2022 (час лікування та відпустки), як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем у справі докази не підтверджують обставини перебування позивача у спірний період з 01.06.2022 по 31.10.2022 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Відтак підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168 за період з 01.06.2022 по 31.10.2022 виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, відсутні.
Колегія суддів частково погоджується висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі – Закон №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За змістом статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За приписами статті 1 Закону №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Одночасно військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 була прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі – Постанова №168 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з абзацом четвертим пункту 1 Постанови №168, право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень мають військовослужбовці за умов:
- отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
- перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Як правильно встановив суд першої інстанції, спір у цій справі стосується з`ясування обставин не/правомірності дій в/ч НОМЕР_1 (правонаступника в/ч НОМЕР_3 , у складі якої ОСОБА_1 проходив військову службу) щодо нарахування та виплати не у повному обсязі позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, за період з 01.06.2022 по 31.10.2022 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вимог позову, виснував, що надані позивачем у справі докази не підтверджують обставини перебування позивача у спірний період з 01.06.2022 по 31.10.2022 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджено надані позивачем документи про стан його здоров`я, які на його думку свідчать про наявність у нього права на виплату грошової допомоги у збільшеному розмірі. 
Зокрема, з наявної в матеріалах  справи довідки "Про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.09.2022 №8/1743, вбачається, що ОСОБА_1 отримав травму: Вибухова травма. ЗЧМТ. СГМ. Акубаротравма за безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини (а.с. 24).
За змістом довідки військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_4 від 03.06.2022 №1108 (а.с. 26) позивачу поставлено діагноз: вибухова травма (21.05.2022), закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма, двобічна нейросенсорна приглухуватість, з тимчасовим порушенням функцій та ін. Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.
Отже, факт отримання ОСОБА_1 поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини підтверджена медичними документами.
Колегія суддів зважає на те, що позивач згідно  виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1472 неврологічного відділення  знаходився у стаціонарі до 30.05.2022 та датою виписки зі стаціонару зазначено 03.06.2022.
Крім того, за змістом довідки ВЛК в/ч НОМЕР_4 від 03.06.2022 №1108, на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб позивач потребував відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів після 03.06.2022.
З наведеного вбачається, що у період з 21.05.2023 по 03.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з приводу отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Водночас виплату підвищеної до 100000 грн винагороди було проведено відповідачем за період до 30.05.2022 та за період з 01.06.2022 по 03.06.2022 позивачу згідно наказу від 02.07.2022 №364/нагп  виплачено  додаткову винагороду  у розмірі 30000,00 грн.
Отже, за період з 01.06.2022 по 03.06.2022 відповідач  протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, що передбачена Постановою № 168, за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
Наведеного вище не враховано судом першої інстанції, який не врахував, що датою виписки позивача з неврологічного відділення, де він перебував на стаціонарному лікуванні, є 03.06.2022.
Колегія суддів зважає на те, що кінцевою датою перебування на стаціонарному лікуванні є саме дата виписки з закладу, а не кінцева дата знаходження у стаціонарі, тому позивач має право на нарахування та виплату спірної додаткової допомоги, в тому числі за період з 01.06.2022 по 03.06.2022, оскільки в цей період він ще знаходився  на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1472 неврологічного відділення (а.с. 29).
Отже, за цей період висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є помилковими, а позовні вимоги обґрунтованими  та такими, що належать до задоволення.
Щодо висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог за період з 04.06.2022 по 31.10.2022 колегія суддів зазначає таке.
Як вже вказувалося вище, за приписами Постанови № 168 право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень мають військовослужбовці за умов перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Тобто для виплати підвищеної винагороди під час перебування у відпустці військовослужбовець має надати  висновок (постанову) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії про те, що він потребує відпустки після тяжкого поранення. 
З огляду на матеріали справи,  позивач відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 03.06.2022 №144 (по стройовій частині) вибув у додаткову оплачувану відпустку на 30 днів до м. Полтави з 03.06.2022 по 02.07.2023.
При цьому за змістом довідки ВЛК в/ч НОМЕР_4 від 03.06.2022 №1108, на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб позивач потребував відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.
Відповідно до статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві (який є Додатком 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800), стан ОСОБА_1 визначено як стан після проведеного лікування з приводу травм, отруєнь та деяких інших наслідків дії зовнішніх чинників та особа є такою, що тимчасово непридатна. Потребує лікування, відпустки, звільнення тощо.
Додатком 2 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України є Пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Згідно з пунктом 7 Розділу ХVII. "Травми, отруєння та деякі наслідки дії зовнішніх чинників (S00-T98), їх наслідки" Пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, стаття 81: передбачає стани після перенесених гострих травм, поранень, отруєнь та деякі інші наслідки дії зовнішніх причин громадянами та військовослужбовцями, які лікувалися консервативними або хірургічними методами.
При залишкових явищах після перенесених гострих отруєнь, токсичної дії речовин та інших зовнішніх чинників військовослужбовцям виноситься постанова про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) або у звільненні, а для громадян - про тимчасову непридатність (надається відстрочка).
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 №370, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.08.2007 за №902/14169, затверджено Класифікатор розподілу травм за ступенем тяжкості, відповідно до пункту 3 якого до тяжких травм відносяться:
3.1. За характером отриманих ушкоджень: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма; перелом черепа; внутрішньочерепна травма важкого і середньоважкого ступеня тяжкості; поранення, проникаючі в просвіт глотки, гортані, трахеї, стравоходу, а також ушкодження щитоподібної і вилочкової залоз; проникаючі поранення хребта; ушкодження хребців шийного відділу хребта, у тому числі і без порушення функції спинного мозку; нестабільні ушкодження грудних або поперекових хребців; закриті ушкодження спинного мозку; поранення грудної клітки, що проникають в плевральну порожнину, порожнину перикарду або клітковину середостіння, зокрема без ушкодження внутрішніх органів; поранення живота, що проникають в порожнину очеревини; поранення, що проникають в порожнину сечового міхура або кишечнику; відкриті поранення органів заочеревинного простору (нирок, наднирників, підшлункової залози); розрив внутрішнього органа грудної або черевної порожнини або порожнини таза, заочеревинного простору, розриви діафрагми, розриви   передміхурової   залози, розрив сечоводу, розрив перетинкової частини сечовипускального каналу; переломи    заднього півкільця таза з розривом клубово-крижового зчленування і порушенням безперервності тазового кільця або подвійні переломи тазового кільця в передній і задній частинах з порушенням його безперервності; вивихи та переломовивихи великих суглобів кінцівок; закриті та відкриті переломи довгих кісток кінцівок; множинні переломи п`ясних та плесневих кісток; ушкодження   крупної   кровоносної судини: аорти, сонної (загальної, внутрішньої, зовнішньої), підключичної, плечової, стегнової, підколінної артерій або супроводжуючих їх вен; термічні (хімічні) опіки IV ступеня з площею ураження, що перевищує 1% поверхні тіла; опіки III ступеня з площею ураження, що перевищує 10% поверхні тіла; опіки III ступеня кисті, стопи, ділянок великих суглобів, шиї, статевих органів з площею ураження, що перевищує 1% поверхні тіла; опіки II ступеня з площею ураження, що перевищує 20% поверхні тіла; опіки дихальних шляхів з опіками обли22 по 31.10.2022 (час лікування та відпустки), як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, позивач звернувся до суду.
3.2. Травми, що в гострий період супроводжуються: шоком будь-якого ступеня тяжкості і будь-якого генезу; комою різної етіології; гострою серцевою або судинною недостатністю, колапсом, важким ступенем порушення мозкового кровообігу; гострою нирковою або печінковою недостатністю; гострою дихальною недостатністю; розладом регіонального і   органного кровообігу, що призводить до інфаркту внутрішніх органів, гангрени кінцівок, емболії (газової і жирової) судин головного мозку, тромбоемболії; сепсисом.
3.3. Травми, які призвели до тяжких наслідків: втрата зору, слуху, мови; втрата якого-небудь органа або повна втрата його функції (при цьому втрата найважливішої у функціональному відношенні частини кінцівки (кисті або стопи) прирівнюють до втрати руки або ноги); психічні розлади; втрата репродуктивної здатності; невиправне понівечення обличчя.   
Порівняльний аналіз переліку тяжких травм, наведених у пункті 3 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, та травм/поранень, отриманих ОСОБА_1 під час події 21.05.2022 (вибухова травма (21.05.2022), закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма, двобічна нейросенсорна приглухуватість, з тимчасовим порушенням функцій та ін), свідчить на користь висновку про те, що отримані позивачем травми/поранення не належать до тяжких.
Про тяжкість травм/поранень, отриманих позивачем 21.05.2022, не містить відміток і довідка ВЛК в/ч НОМЕР_4 від 03.06.2022 №1108.
Отже, колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції про не підтвердження обставин  того, що ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370 "Про затвердження Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості", прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 "Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", оскільки такий наказ не поширюється на військовослужбовців та військова служба не є виробництвом чи іншими видами праці, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Колегія суддів   зазначає, що в чинному законодавстві України відсутній окремий порядок, який визначає ступінь тяжкості поранення для військовослужбовців, тому застосування наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370 за аналогією закону є допустимим. Більш того, наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370 застосовується військово-лікарськими комісіями під час складення довідок для визначення ступеня тяжкості отриманого поранення, про що свідчить долучені до апеляційної скарги довідки. 
Продовжуючи судовий розгляд, колегія суддів зазначає, що   після завершення відпустки позивач відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 04.07.2022 №176 вважався таким, що прибув до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 з додаткової оплачуваної відпустки за станом здоров`я, а потім знову був направлений на лікування до військового шпиталю в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 на лікування відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 12.07.2022 №184.
З наявного в матеріалах справи свідоцтва про хворобу №30 від 31.10.2022 ВЛК КП "Полтавський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради" вбачається, що ОСОБА_1 проходив обстеження і лікування в означеному диспансері з 21.07.2022 у зв`язку з лікуванням туберкульозу, а не наслідків травм/поранень, отриманих під час події 21.05.2022. При цьому, у вказаному свідоцтві чітко вказано про те, що захворювання не пов`язане з проходженням військової служби. 
Крім того, згідно долученої до апеляційної скарги виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 233 (а.с. 78) не можливо встановити відомості про те, що отримуване позивачем захворювання та перебування на стаціонарному лікуванні пов`язане із захистом Батьківщини у зв`язку з перебуванням в окопах та інших підземних спорудах.  
Тож надані позивачем у справі докази не підтверджують обставини перебування позивача у спірний період з 01.06.2022 по 31.10.2022 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168 за період з 04.06.2022 по 31.10.2022 виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, відсутні.
Відповідно до  ст. 317 КАС України, підставами для скасування  судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема,    неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи,   колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення  суду першої інстанції в  частині відмови в задоволенні позовних вимог про донарахуваня та виплату ОСОБА_1  додаткову винагороду за період з 01.06.2022 по 03.06.2022 виходячи з розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, у тому числі за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, за період з 01.06.2022 по 03.06.2022 з прийняттям нової про задоволення вимог позову в цій частині.
В іншій частині рішення суд першої інстанції належить залишити без змін.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
          Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 у справі № 440/15637/23 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати     ОСОБА_1    не у повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.06.2022 по 03.06.2022 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1    додаткову винагороду за період з 01.06.2022 по 03.06.2022 виходячи з розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, у тому числі за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням раніше виплачених сум.
          Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
          Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 не у повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.06.2022 по 03.06.2022 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
          Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1    додаткову винагороду за період з 01.06.2022 по 03.06.2022 виходячи з розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, у тому числі за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням раніше виплачених сум.
          В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 по справі № 440/15637/23    залишити без змін    
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено  03.06.2024.