ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6307/23                                        Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді          Штульман І.В.
суддів:                               Вівдиченко Т.Р., 
                                        Черпака Ю.К.,
при секретарі судового засідання Верес П.О.,
за участю: 
Цибрій Тетяни Володимирівни , - представника позивача; 
ОСОБА_2 , - представника відповідача, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Цибрій Тетяни Володимирівни на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2023 року Цибрій Т.В. в інтересах ОСОБА_3 звернулася в Київський окружний адміністративний суд з позовом до військової частини (далі - відповідач, в/ч) НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №57 від 06 жовтня 2022 року командира в/ч   НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків солдатом ОСОБА_3 ». У позові зазначає, що      ОСОБА_3 не було допущено недбалого ставлення до виконання ним службових обов`язків, водночас, його не було під підпис ознайомлено з функціональними обов`язками діловода тилу. Вважає, що оскільки відсутні функціональні обов`язки діловода тилу, підписані солдатом ОСОБА_3 , то відсутня подія правопорушення у вигляді неправильного оформлення журналу вхідної/вихідної кореспонденції. Крім того, документи службового розслідування позивачу не надавалися.

У відзиві на позов представник відповідача заперечував проти позовних вимог ОСОБА_3 , просив відмовити у їх задоволенні. Командир в/ч НОМЕР_1 мав право накладати на позивача дисциплінарне стягнення за наслідком проведення службового розслідування було встановлено, що старший солдат ОСОБА_3 неналежним чином виконував службові обов`язки на посаді діловода тилу. Представник відповідача вважає безпідставними посилання представника позивача на не ознайомлення (неналежне ознайомлення)      ОСОБА_3 з функціональними обов`язками діловода тилу, а висновки про допущені відповідачем процедурні порушення є суб`єктивною думкою адвоката Цибрій Т.В., оскільки не підтверджуються фактичними даними. Вважає, що позивач з 27 лютого 2022 року достовірно знав, що його призначено саме на посаду діловода тилу в/ч НОМЕР_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що само по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем ОСОБА_3 не доведено протиправності самих висновків службового розслідування, а суд не може вдаватись до переоцінки висновків військового командування у частині виявлення порушень військової дисципліни. 

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, Цибрій Т.В. , - представник позивача ОСОБА_3 , (надалі - апелянт) подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи, оскільки позивача ОСОБА_3 не було ознайомлено з функціональними обов`язками діловода тилу під підпис, хоча саме військове керівництво має дбати про вчасне підвищення професійного рівня військовослужбовців, направляючи на відповідне навчання.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити. Адвокат Цибрій Т.В. звертає увагу суду, що на момент винесення оспорюваного наказу №57 від 06 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_3 в період з 09 вересня 2022 року по 09 грудня 2022 приймав участь у бойових діях, що підтверджено відповідним записом на 12 сторінці військового квитка серія НОМЕР_2 , завірених підписом начальника штабу і затверджений гербовою печаткою в/ч НОМЕР_1 . В своїх поясненнях позивач писав відповідачу, що він воював і йому потрібен відпочинок. На думку представника позивача це вказує на те, що в пріоритеті у старшого солдата ОСОБА_3 було виконання бойових обов`язків, а не ведення журналу вхідної кореспонденції і роздруківка таблиць. Відмічає, що ніяких стандартів та норм для роздруківки документів та ширини таблиць не існує. Адвокат Цибрій Т.В. вважає безпідставними твердження відповідача про дармоїдство і лінощі позивача, оскільки в теперішній час ОСОБА_3 проходить службу на передовій в складі однієї з діючих частин на посаді командира підрозділу снайперів, яка є більш відповідальною, чим діловод. Представник позивача відмічає, що у військовому квитку серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 останній станом              на 06 жовтня 2022 року значився як діловод, а не діловод тилу. Стверджує, що в посадових обов`язках діловода жодним чином прямо не вказано про ведення ним журналу вхідної кореспонденції. В посадових обов`язках діловода тилу також немає обов`язку ведення журналу вхідної кореспонденції. Представник позивача вважає, що діловод тилу має підпорядковуватися начальнику відділу тилу, відповідно до норм законодавства функціональні обов`язки діловода тилу у в/ч НОМЕР_1 не були розроблені, ОСОБА_3 з ними під підпис не ознайомлювали. Тобто, на думку адвоката Цибрій Т.В., реєстрацію вхідної кореспонденції і журнал реєстрації вхідної кореспонденції повинна вести служба діловодства в/ч НОМЕР_1 , а не діловод тилу, і не старший солдат ОСОБА_3 

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги представника, колегія суддів вважає за належне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року - скасувати повністю і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, мотивуючи це слідуючим. 

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана;                г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);   ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);                     є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтею 83 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Згідно статті 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. 
Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (статті 98 Дисциплінарного статуту).
За змістом статті 85 Дисциплінарного статуту вбачається, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено військовослужбовцю офіцерського складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України                  від 21 листопада 2017 року №608 (далі - Порядок), рішення про призначення службового розслідування приймається командиром, який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення
Згідно пункту 3 розділу II Порядку службове розслідування проводиться для встановлення неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Відповідно до розділу VI Порядку, за результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
Згідно пункту 3.1.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України (далі - Положення), затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 грудня 1997 року №615/2419 (доступне в мережі Інтернет), посадові особи військової частини і з`єднання, що здійснюють організацію та ведення військового (корабельного) господарства, відповідають за це господарство та виконують свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та цього Положення. У свою чергу, підпунктами 3.2.44, 3.2.45 Положення визначені обов`язки діловода. Так, діловод відповідає: за стан обліку матеріальних засобів по службах (службі) та особового складу, що стоїть на забезпеченні; за зберігання документів та бланків суворого обліку; за правильність виписування матеріальних засобів зі складів; за своєчасність оприбуткування за книгами обліку матеріальних засобів, що надійшли до складів. Він підпорядкований відповідному заступнику командира (начальнику служби) частини. Діловод (старший писар, писар) служби частини повинен проводити облік матеріальних засобів по службах (службі) частини; проводити облік руху особового складу, що перебуває на забезпеченні, та щоденно звіряти його з даними обліку особового складу штабу частини; регулярно проводити звіряння записів залишків матеріальних засобів, які значиться на обліку, з даними обліку складу та підрозділів; вести облік бланків поіменного обліку, штампів та печаток; готувати дані для звітності по службах (службі) до встановленого терміну; виписувати прибуткові та видаткові документи згідно зі вказівками начальників служб.
Матеріалами справи встановлено, що в/ч НОМЕР_1 за організаційно-штатною структурою є окремим батальйоном.
Відповідно до запису військового квитка серія НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 23 квітня 2019 року, ОСОБА_3 в 2000 року отримав повну вищу освіту у Академії державної податкової служби України за спеціальністю правознавство.
Як вбачається з матеріалів справи, будучи з 27 лютого 2022 року старшим солдатом військової служби за призовом під час мобілізації, ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 на посаду діловода тилу (а.с.28 том І) і проходив службу на вказаній посаді до 01 листопада 2022 року.
Рапортом від 26 вересня 2022 року лейтенанта ОСОБА_4 , - начальника продовольчої служби в/ч НОМЕР_1 , повідомлено командира вказаної частини про те, що старший солдат ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої службові обов`язки на посаді діловода тилу, а тому просив призначити службове розслідування (а.с.186 том І).
Наказом №96 командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності)        від 26 вересня 2022 року «Про призначення службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків старшим солдатом ОСОБА_3 » призначено службове розслідування, проведення якого доручено заступнику командира в/ч НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення капітану ОСОБА_5 . 
Під час проведення службового розслідування:
- лейтенант ОСОБА_6 ,- заступник командира військової частини з тилу - начальник тилу батальйону, надав пояснення про те, що він повідомляв старшого солдата ОСОБА_3 про те, що той виконує обов`язки діловода тилу, а саме: продовольчої служби тилу батальйону. Обсяг обов`язків діловода визначений в пункті 3.2.45 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних сил України», затвердженого 16 липня      1997 року наказом № 300 Міністра оборони України. 
- лейтенант ОСОБА_4 ,- начальник продовольчої служби батальйону, пояснював, що старший солдат ОСОБА_3 виконує свої службові обов`язки неналежним чином попри те, що ознайомлений з ними та має відповідну (юридичну) освіту. Стверджував, що він здійснив усі залежні від нього дії щодо ознайомлення ОСОБА_3 із специфікою виконання останнім його службових обов`язків, включно із спільними навчальними виїздами до продовольчих служб інших військових частин з метою вивчення їх досвіду ведення діловодства;
- солдат ОСОБА_7 ,- начальник складу взводу матеріального забезпечення, пояснив, що за своїми службовими обов`язками він функціонально підпорядкований продовольчій службі і тому взаємодіє з діловодом тилу старшим солдатом ОСОБА_3 . Акти зведеної накладної на видачу продуктів по підрозділах старший солдат ОСОБА_3 не робить. У таблиці Excel існує електронний шаблон звітності в який діловод тилу має вносити нові дані по приходу та видачі продуктів та звіряти баланс і корегувати згідно добової відомості особового складу, наданою стройовою частиною батальйону. ОСОБА_3 це робить дуже повільно, неохоче і з численними помилками; 
- старший солдат ОСОБА_3 пояснив, що він не працює у продовольчій службі, а лейтенант ОСОБА_4 не є його безпосереднім начальником. Стверджував, що не знає в повному обсязі своїх обов`язків, оскільки їх йому не доводили. Будь-які звинувачення щодо неналежного виконання ним службових обов`язків не приймає і вважає їх суб`єктивними та надуманими, посилаючись на відсутність параметрів оцінки службових обов`язків на посаді діловода в законодавстві.
Відповідно до службової характеристики старшого солдата ОСОБА_3 , наданої       05 жовтня 2022 року вказаним вище лейтенантом ОСОБА_6 , за час проходження служби у в/ч НОМЕР_1 на посаді діловода тилу ОСОБА_3 зарекомендував себе з негативного боку. До виконання поставлених завдань відноситься не з повною віддачею. Вимоги Статутів Збройних сил України, настанов, свої обов`язки по займаній посаді трактує на свій розсуд. Не проявляє ініціативу, не працює над помилками та постійно знаходить виправдання у тому, що йому не вдається виконати свою роботу. Не в повній мірі виявляє повагу до товаришів по службі, командирів і старших за військовим званням військовослужбовців.       В конфліктних ситуаціях часто не знаходить співпрацю з начальниками (а.с.180 том І).
За результатами проведеного службового розслідування, 06 жовтня 2022 року капітаном ОСОБА_5 складено акт (а.с.187-191 том І), яким запропоновано:
- військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , діловоду тилу, старшому солдату ОСОБА_3 оголосити догану;
- старшому помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини батальйону розглянути питання про переведення позивача ОСОБА_3 на іншу посаду, не пов`язану з роботою з документами;
- начальникам служб батальйону розробити для підлеглих їм військовослужбовців функціональні (посадові) обов`язки згідно нормативно-правових актів та довести їх до них під підпис. 
Пунктом 1 наказу №57 командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) 06 жовтня          2022 року (а.с.181-182 том І) оголошено позивачу, як військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , діловоду тилу, старшому солдату ОСОБА_3 догану, а пунктом 3 вказаного наказу - зобов`язано начальників служб батальйону  розробити для підлеглих їм військовослужбовців функціональні (посадові) обов`язки згідно нормативно-правових актів та довести їх до них під підпис. 
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 ,  суд першої інстанції виходив з того, що старший солдат ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із свої службовими обов`язками діловода тилу та маючи відповідну (юридичну) освіту, неналежним чином виконує їх.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

На думку колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, суд першої інстанції помилково визнав безпідставними твердження старшого солдата ОСОБА_3 про відсутність станом на 26 вересня 2022 року (на день призначення службового розслідування) затверджених функціональних обов`язків діловода, вважаючи що такі є визначеними зазначеним вище Положенням.
Пунктом 1 наказу №57 командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) 06 жовтня         2022 року (а.с.181-182 том І) позивачу, як військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , діловоду тилу, старшому солдату ОСОБА_3 оголошено догану. Однак, позивач ОСОБА_3 не був під підпис ознайомлений з наказом командира в/ч НОМЕР_1 про призначення його на посаду діловода тилу. До того ж, у військовому квитку серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 останній станом на 06 жовтня 2022 року значився як діловод, а не діловод тилу. Відповідно до норм законодавства функціональні обов`язки діловода тилу у в/ч НОМЕР_1 не були розроблені, ОСОБА_3 з ними під підпис не ознайомлювали. У виконання наказу №96 командира в/ч НОМЕР_1 від 26 вересня 2022 року було проведено службове розслідування, за результатами якого 06 жовтня 2022 року заступником командира в/ч НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення капітаном ОСОБА_5 складено акт, яким начальникам служб батальйону було лише рекомендовано розробити для підлеглих їм військовослужбовців функціональні (посадові) обов`язки згідно нормативно-правових актів та довести їх до них під підпис. (а.с.187-191 том І). Представник відповідача підтвердив, що у вересні 2022 року в/ч НОМЕР_1 перебувала в стадії формування. Тобто, станом на 06 жовтня 2022 року, - дату винесення командиром в/ч НОМЕР_1 оспорюваного позивачем наказу №57, для старшого солдата ОСОБА_3 ще не було розроблено функціональних (посадових) обов`язків згідно нормативно-правових актів та, відповідно, такі не могли бути доведені йому під підпис ні як діловоду, ні як діловоду тилу. Таким чином, не є безпідставними посилання позивача на те, що на момент складання оспорюваного наказу №57 функціональні обов`язки діловода тилу не були розроблені та належним чином не були доведені йому під підпис, оскільки пунктом 3 вказаного наказу командир в/чА7092 (з основної діяльності) 06 жовтня 2022 року лише зобов`язав начальників служб батальйону розробити для підлеглих їм військовослужбовців функціональні (посадові) обов`язки згідно нормативно-правових актів та довести їх до них під підпис. До того ж, в період з 09 вересня 2022 року по 09 грудня 2022 позивач           ОСОБА_3  приймав участь у бойових діях, що підтверджено відповідним записом на        12 сторінці військового квитка серія НОМЕР_2 , завіреним підписом начальника штабу і затверджений гербовою печаткою в/ч НОМЕР_1 . Ця інформація підтверджується і довідкою командира в/ч НОМЕР_1 за вих. №764 від 17 травня 2023 року (а.с.24, 25, 35, том ІІІ). Матеріалами справи не спростовується і твердження представника позивача, що в пріоритеті у старшого солдата ОСОБА_3 було виконання бойових обов`язків, а не ведення журналу вхідної кореспонденції і роздруківка таблиць. 

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам у справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги   Цибрій Т.В. , -представника позивача, частково та скасування рішення суду першої інстанції  з ухваленням нового рішення про задоволення частково позовних вимог ОСОБА_8 . 

Керуючись статтями 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Цибрій Тетяни Володимирівни - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Адміністративний позов  ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу №57 від 06 жовтня 2022 року командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків солдатом ОСОБА_3 » щодо оголошення догани військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 діловоду тилу старшому солдату ОСОБА_3 .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                      І.В. Штульман

Судді:                                                                                          Т.Р. Вівдиченко

                                                                                                    Ю.К. Черпак

Повний текст постанови складено: 10 травня 2024 року