Номер провадження: 33/813/944/24 
Справа № 946/894/24
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 — адвоката Заліського Богдана Сергійовича на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 469897 від 31.01.2024 року, водій ОСОБА_1 31.01.2024 року о 19 годині 30 хвилин, керував автомобілем марки «MAN» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «WIELTON» по вул. Болградське шосе, 22а, в м. Ізмаїл Одеської області у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510». Результат 1,01 %. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 — адвокат Заліський Богдан Сергійович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована такими підставами:
- з відеозапису та матеріалів справи не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відсторонення від керування транспортним засобом;
- відеозапис, який долучено до матеріалів адміністративної справи, здійсненний з порушенням ч.1 ст. 266 КУпАП та п. 5 Розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року;
- ОСОБА_1 не роз`яснено права, передбачені ст..63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 29.03.2024 року на 12-30 год. шляхом направлення повідомлення на засоби зв`язку, що вказані апелянтом в апеляційні скарзі для оперативного зв`язку, ОСОБА_1 та його захисник Заліський Б.С. в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися.
29.03.2024 року від захисника Заліського Б.С. на адресу суду надійшло клопотання про відкладення, яке мотивоване тим, що у зв`язку зі станом здоров`я не може прибути в судове засідання. Перебуває на стаціонарному лікуванні, документальне підтвердження про стан здоров`я надасть на наступне судове засідання. 
Апеляційний суд з цього приводу зазначає наступне.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, та наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
З положень ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положення п. 5 Порядку № 1103 встановлюють, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За приписами п. 3, 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. 
Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 469897 від 31.01.2024 року, водій ОСОБА_1 31 січня 2024 року о 19 год. 30 хв. у м. Ізмаїл, Одеська область, по вул. Болградське шосе, 22а, керував автомобілем «MAN» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «WIELTON», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alсotest Drager 7510», прилад 0026, результат 1,01 проміле, тест №240. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено: «з протоколом ознайомлений, копію отримав, згоден, претензій не маю». Тимчасово вилучені документи: КВІ 592867. Надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом: ГІД ТЗ 013296. Протокол про адміністративне правопорушення власноруч підписаний ОСОБА_1 . Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 01).
Згідно роздруківки (чеку) газоаналізатора Драгер 7510, з якого встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 31.01.2024 року о 20-56 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Драгер 7510, прилад № ARRK-0026, принтер № ARRF-0072, останнє градуювання – 07.11.2023 року. Тест № 240 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 1.01 ‰. ОСОБА_1 підписав даний чек (а.с. 02).
Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими проведений за допомогою газоаналізатора Драгер 7510, прилад № ARRK-0026, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: алкогольне сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння склав 1.01 ‰. (а.с. 03).
Згідно з довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП (а.с. 04).
Згідно з довідкою про отримання особою посвідчення водія, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 27.01.2021 року (а.с. 05).
Як вбачається з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Ізмаїльського ЦРП від 31.01.2024 року відносно ОСОБА_1 яким встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Огляд в медичному закладі не проводився (а.с. 06).
До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських та відеореєстратора службової машини дослідженням яких встановлено, що 31.01.2024 року працівники поліції рухаючись по вул. Болградське шосе, 22а, у м. Ізмаїл, Одеської області, проблисковими маячками червоно–синього кольору здійснили вимогу зупинитися транспортному засобу «MAN» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «WIELTON». З іншого відео, а саме портативного відеореєстратора поліцейського, у службовому автомобілі, зафіксована розмова працівника поліції з ОСОБА_1 , який у останнього виявив ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання працівника поліції куди їхав ОСОБА_1 , останній відповів, що на «вигрузку», підтвердив, що їде з Локомотивної вулиці до елеватора. В подальшому, на запитання поліцейського, чи вживав ОСОБА_1 спиртні напої, відповів: «так, вчора вечором». Працівник поліції пред`явив йому вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та надав запакований мундштук. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 7510. Після здійснення контрольного забору повітря та перевірки, що в приборі відсутні залишки алкоголю, поліцейський повідомив ОСОБА_1 порядок застосування приладу Драгер 7510. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 7510, що показав позитивний результат, а саме: 1.01 ‰. Після огляду на Драгер 7510 поліцейський запитав ОСОБА_1 чи згоден він з отриманим результатом та чи має бажання проїхати з метою огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Драгер 7510. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснив права особи. З відеозапису також встановлено процес складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення з його змістом, ознайомлення з датою та місцем розгляду справи, водію надано можливість викласти свої пояснення до протоколу. Посвідчення водія поліцейськими вилучено та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. 
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 31.01.2024 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо твердження захисника на те, що проведений працівниками поліції відеозапис не відповідає вимогам Інструкції №1026, слід зазначити наступне. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Проведений працівниками поліції відеозапис дійсно не є безперервним та складається із трьох частин, проте містить фіксування обставин, які узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, даний відеозапис відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.
У даній справі не безперервно проведений відеозапис під час фіксації правопорушення працівниками поліції, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, не впливають на можливість встановлення фактичних обставин скоєного правопорушення та особи, яка його скоїла, а тому не є безальтернативною підставою для визнання відеозапису, неналежним та недопустимим доказам у справі та скасування постанови суду.
Враховує апеляційний суд також практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так як відеозаписами, які приєднанні до матеріалів справи зафіксовано рух транспортного засобу «MAN» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «WIELTON». І в іншому відеозаписі, безпосередньо знятому на портативний відео реєстратор, в ході спілкування ОСОБА_1 , з працівником поліції, на запитання куди їхав, ОСОБА_1 , відповів що на «вигрузку», підтвердив, що їде з Локомотивної вулиці до елеватора. Жодних заперечень на цей факт не надходило.
 
Щодо посилання на невідсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, апеляційний суд зазначає, що це не спростовує факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, який зафіксований за встановленою законом процедурою. 
Крім того, застосування або незастосування заходу забезпечення у вигляді відсторонення від керування транспортним засобом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не може свідчити про доведеність або недоведеність вини особи, оскільки даний захід застосовується з превентивною функцією запобігти вчиненню адміністративного правопорушення. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не роз`яснив йому права передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП є безпідставними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_1 , ознайомившись з вказаним протоколом, дав письмові пояснення та підписав протокол без будь-яких застережень.
Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  — адвоката Заліського Богдана Сергійовича- залишити без задоволення.
Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе