ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/1947/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року (суддя Мінаєва К.В.)  в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-52689-13-У від 14.09.2021, виданої відповідачем про сплату позивачем суми боргу у розмірі 16 578,32 грн, з яких 5 307,88 грн - штраф, 11 270,44 грн пеня.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року відмовлено у задоволені позовних вимог.
Позивач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким  задовольнити позов. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в силу вимог статті 4 Закону №2464-VI роботодавців та фізичних осіб - підприємців визначено окремими платниками єдиного внеску. Слід врахувати різний статус цих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Так, у випадку з найманим працівником він є застрахованою особою, а роботодавець - страхувальником. У свою чергу, державна реєстрація фізичною особою індивідуальної підприємницької діяльності є формою самостійного забезпечення працею, а тому відповідна особа одночасно є і застрахованою особою і страхувальником.
У силу вимог Закону №2464-VI за найманого працівника єдиний внесок сплачує роботодавець; фізична особа - підприємець сплачує єдиний внесок самостійно.
Позивач з 24.10.2018 по 19.01.2022 був найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 на посаді комірника. 
Таким чином, позивач є застрахованою особою, а платником єдиного внеску за нього є його роботодавець, а відтак страхувальником-роботодавцем систематично сплачується внесок з його заробітної плати. 
Доказів отримання позивачем, зокрема, у період з 10.02.2018 до 06.12.2019, доходів від провадження господарської діяльності судом не встановлено.
Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 440/2149/19.
Отже, оскільки позивач перебував у трудових відносинах як найманий працівник та за нього роботодавцями сплачувався єдиний внесок, а також приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів здійснення позивачем підприємницької діяльності у зазначеному періоді, вважаємо, що оскаржувану вимогу складено неправомірно, у зв`язку з чим дана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.
Таким чином, вважає, що за цей період з 10.02.2018 до 06.12.2019 заявник не має обов`язку повторної оплати ЄСВ.
Відсутність обов`язку оплати ЄСВ зумовлює відсутність підстав для виникнення недоїмки з ЄСВ, а відтак як відсутність підстав для застосування штрафу за несвоєчасну оплату ЄСВ за неіснуючим обов`язком, так і відсутність підстав для обчислення пені за несвоєчасну оплату ЄСВ за неіснуючим обов`язком.
Також, відповідно до пункту 5 розділу 1 Закону України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі-Закон №592-ІХ) внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внесені зміни у розділі VIII «Прикінцеві та перехідні положення», зокрема п.9-15.
03 грудня 2019 року позивачем подано до державного реєстратора заяву з документами для проведення реєстраційної дії «державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням». Того ж дня до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені вказані записи, в тому числі про припинення підприємницької діяльності позивача.
11.05.2019 Головним Управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області була винесена вимога про сплату боргу (недоїмка) № Ф-12633-49 про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску.
06.12.2019 позивачем було сплачено заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 29 305,00 гривень.
13.12.2019 позивачем додані до контролюючого органу звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі-звіт) за 2017 -2019рр.
Так, за даними звіту за 2017р. за період з січня по грудень 2017р. сума чистого доходу, заявлена в декларації становить 0 грн, а сума доходу на яку нараховується єдиний внесок 38400 грн., сума нарахованого ЄСВ 8448 грн.
За даними звіту за 2018р. у період січень-грудень 2018р. сума чистого доходу, заявлена в декларації становить 0 грн., а сума доходу на яку, нараховується єдиний внесок 44676 грн, сума нарахованого ЄСВ 9828,72 грн.
За даними звіту за 2019р. у період січень-грудень 2019р. сума чистого доходу, заявлена в декларації становить 0 грн., а сума доходу на яку нараховується єдиний внесок 50 076 грн, сума нарахованого ЄСВ 11 016,72 грн.
16.10.2020 Головним Управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області було винесене податкове повідомлення-рішення № 0041400424 про сплату суми штрафу у розмірі 1020,00 гривень.
Після звернення позивача до відповідача, стосовно повідомлення-рішення № 0041400424, відповідачем було повідомлено, що позивач може сплатити лише половину суми штрафу, залишок буде списано. 
Тому 03.11.2020 позивачем було сплачено сума штрафу у розмірі 510,00 гривень.
14.09.2021 Головним Управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області винесена вимога про сплату боргу (недоїмка) № Ф-52689-13-У від 14 вересня 2021 року, з якої вбачається, що позивач має сплатити штраф та пеню в сумі, що становить 16 578 грн 32 коп.
Вважає, що вищенаведене є підставою для прийняття податковим органом рішення про списання суми штрафних санкцій і пені.
Однак, податковим органом не здійснено списання вказаних штрафних санкцій та пені, що є протиправною бездіяльністю.
Також скаржник просив стягнути судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області у сумі 10 000,00 грн, які складаються з судового збору та правової допомоги.
Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що з 01.01.2018 фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а також члени фермерських господарств зобов`язані сплачувати і єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої ст. 9 закону № 2464).
Якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, платник має право самостійно (визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування, встановленої Законом № 2464.
Нарахування в інтегрованій картці платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 проведені автоматично, відповідно програмного забезпечення розробленого на підставі діючого чинного законодавства.
За даними інтегрованих карток АІС «Податковий блок» у ФОП ОСОБА_1  по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по коду бюджетної класифікації 71040000 обліковується борг. У 2019 році була сплата на загальну суму 29 305,00 грн.
Згідно даних ІТС «Податковий Блок» в інтегрованій картці платника єдиного внеску винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 67892405 від 14.05.2021 в сумі 16 578,32 грн.
Станом на 03.05.2022 за даними інтегрованих карток ІТС «Податковий блок» у ФОП ОСОБА_1  обліковується борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 16 578,32 грн.
Звіти по єдиному внеску за період 2017р.-2020р. - надавалися.
З урахуванням вище вказаного, вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2021 №Ф- 52678-13-У у розмірі 16 578,32 грн, з яких 5 307,88 грн - штраф, 11 270,44 грн - пеня є правомірною та винесена відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та не підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем 19.02.2007, основним видом діяльності за КВЕД – 52.48.9 роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами, припинив підприємницьку діяльність 03.12.2019.
У  позивача була заборгованість зі сплати поточних нарахувань єдиного соціального внеску, а саме: зі строком сплати до 09.02.2018 в сумі 8 448,00 грн (за 2017 рік); зі строком сплати 19.04.2018 в сумі 2 457,18 грн (І квартал 2018 року); зі строком сплати 19.07.2018 в сумі 2 457,18 грн (ІІ квартал 2018 року); зі строком сплати 19.10.2018 в сумі 2 457,18 грн (ІІІ квартал 2018 року); зі строком сплати 21.01.2019 в сумі 2 457,18 грн. (IV квартал 2018 року); зі строком сплати 19.04.2019 в сумі 2 754,18 грн (І квартал 2019 року); зі строком сплати 19.07.2019 в сумі 2 754,18 грн (ІІ квартал 2019 року); зі строком сплати 21.10.2019 в сумі 2 754,18 грн. (ІІІ квартал 2019 року); зі строком сплати 20.01.2020 в сумі 2 754,18 грн (IV квартал 2019 року).
11.05.2019 податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12633-49 на суму 21 030,90 грн.
06.12.2019 позивачем сплачено заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 29 305,00 грн.
14.05.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №67892405/830, яким за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.02.2018 до 06.12.2019 застосовано штраф у розмірі 5 307,88 грн. та нараховано пеню у розмірі 11 270,44 грн.
Вказане рішення направлено позивачу засобами поштового зв`язку, однак поштове відправлення повернулось до контролюючого органу з причин «адресат відсутній за вказаною адресою».
14.09.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-52689-13 У, відповідно до якої за ОСОБА_1 станом на 10.12.2021 обліковується борг (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 16 578,32 грн., з яких: недоїмка 0,00 грн., штраф 5 307,88 грн., пеня 11 270,44 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини другої   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно зі   статтею 67 Конституції України   кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону №2464-VI та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (далі-ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону № 2464-VI та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.
Пунктами 1 і 4 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску. подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 1  статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктами 4 частини 1  статті 4 Закону № 2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини 1   статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:
-для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу 7), частини 1  статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до  Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
-для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини 1  статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
-для платників, зазначених у пункті 4 частини 1  статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Отже, з 2017 року у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону № 2464 в редакції Закону № 1774).
Колегія суддів зазначає, що законодавством визначено, що самозайнята особа і підприємства (за найманих працівників які перебувають в трудових відносинах) є окремими платниками єдиного соціального внеску. 
За вимогами ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.(абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI ).
Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу або на єдиний рахунок - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на вказані рахунки; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі (пункти 1, 2 ч. 10 ст. 9 Закону №2464-VI).
Згідно ч. 12. ст. 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
За положенням ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI (у редакції, що діє з 01.01.2015) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0.1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону №2464-VI ).
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону №2464-VI ).
За положенням ч. 14-15 ст. 25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.
Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.
Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.
Рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.
Позивач з 19.02.2007 по 03.12.2019 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець і був платником єдиного внеску.
Станом на 03.12.2019 за позивачем рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, він не був знятий з обліку.
Згідно із відомостями з ІКП позивачем несвоєчасно було здійснено сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з порушенням законодавчо встановленого строку. Вказане не є предметом оскарження у цій справі.
На підставі викладеного, відповідачем рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №67892405/830 від 14.05.2021,  позивачу було нарахуванні штрафні санкції та пеня.
Зазначене рішення не оскаржене в судовому або адміністративному порядку, не скасоване та є чинним.
Також, вказане рішення не є предметом судового оскарження в межах цієї справи.
Щодо посилання скаржника на те, що в період з 10.02.2018 до 06.12.2019 заявник не має обов`язку повторної оплати ЄСВ, оскільки був найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 на посаді комірника, отже відсутні підстави для застосування штрафу та обчислення пені за несвоєчасну оплату ЄСВ за неіснуючим обов`язком, колегія суддів зазначає, що дійсно, законодавством визначено, що самозайнята особа і підприємства (за найманих працівників які перебувають в трудових відносинах) є окремими платниками єдиного соціального внеску. 
Разом з цим, як зазначалось, предметом розгляду у цій справі не є питання сплати єдиного внеску або підстав для застосування штрафу та нарахування пені за несвоєчасну сплат такого внеску. Отже, суд не може надавати оцінку рішенню відповідача №67892405/830 від 14.05.2021. Також, предметом у цій справі не є повернення помилково сплачених сум єдиного внеску або коригування картки платника.
Щодо посилання скаржника на бездіяльність відповідача щодо несписання боргу , суд зазначає наступе.
Відповідно до п. 1.163 Наказу ДФС від 19 жовтня 2016 року № 875 «Про функціональні повноваження структурних підрозділів територіальних органів ДФС» виконання функції відстрочення, розстрочення та реструктуризація грошових зобов`язань та/або податкового боргу, а також недоїмки зі сплати єдиного внеску, списання безнадійного податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску покладено на Головні управління ДФС в областях, Головне управління ДФС у м, Києві та на Офіс великих платників податків ДФС. Повноваження з виконання зазначеної функції у митниць ДФС відсутні.
Згідно з  постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби»  деякі територіальні органи Державної фіскальної служби реорганізовано шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби, у тому числі Головне управління ДФС у Дніпропетровській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. При цьому органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227, із змінами і доповненнями внесеними  постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року № 846, затверджено Положення про Державну податкову службу України. Відповідно до підпункту 21 пункту 4 Положення списання безнадійного податкового боргу та недоїмки із сплати єдиного внеску здійснення в межах повноважень, передбачених законом, здійснює ДПС.
Відповідно до п. 9-15 розділу VIII Закону № 2464-VІ,підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року: а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше; б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.
Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що: 1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року; 2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.
У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.
Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені  пунктом 7  частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.
Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.
Таким чином, за заявою платника,  підлягають списанню несплачені суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. При цьому, вказана норма містить виключний перелік обставин за якими податковий орган може прийняти рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Матеріали справи не містять доказів звернення позивача з заявою про списання несплачені суми недоїмки.
Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції питання щодо списання податкового боргу або недоїмки, не є спірним у цій справі. 
На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску, є правомірною та не підлягає скасуванню. 
Доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров