КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 травня 2024 року місто Київ
Справа № 755/19651/23
Апеляційне провадження № 33/824/2525/2024
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О. В. розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Олексієнко Михайла Михайловича на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року 
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого  за адресою: АДРЕСА_1 , заст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення
 
ВСТАНОВИВ
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.12.2023 ОСОБА_2   09.12.2023 о 16 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вулиці Братиславська, 9-А, при перестроюванні не надав переваги в русі та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, по тій самій смузі на яку він мав намір перестроїтись, після зіткнення «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 , занесло на смугу зустрічного руху де він скоїв зіткнення з транспортним засобом «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено п. 10.3 Правил дорожнього руху України.
 
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_2 , за ст. 124 КУпАП - закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
 
Не погоджуючись з такою постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Олексієнко М. М. 08 квітня 2024 роки подав через Дніпровський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року скасувати , винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновок суду першої інстанції є помилковим, та не відповідає обставинам справи.
Вказує, що суд не звернув уваги на розташування транспортних засобів, не надав належної оцінки наявному в справі відео.
 
Крім того, до апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що  ОСОБА_1 не була повідомлена про судові засідання та не була у них присутня, копію постанови їй не направлено, а про прийняте рішення стало відомо лише 29.03.2024 року.
 
Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Зазначені скаржником  причини пропуску строку суд визнає поважними.
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
 
У судовому засіданні ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржувану постанову без змін. Вказував, що об`їжджав ДТП з лівого боку, а ОСОБА_1 з правого боку - по смузі громадського транспорту.
Зазначив, що повертався в середню смугу десь через 50 метрів після ДТП яке об`їжджав. 
 
ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року, винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення.
Вказувала, що дійсно об`їжджала ДТП з правого блоку по смузі громадського транспорту, однак на момент зіткнення вже їхала в середній смузі.
 
У судовому засіданні  Захисник ОСОБА_1 адвокат Олексієнко М. М. доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній викладених.
Зазначав, що фура на момент зіткнення перебувала між двома смугами руху. Також вказував, що від місця ДТП, яке об`їжджали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до місця зіткнення транспортні засоби проїхали більше 300 метрів.
 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
 
Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду не дотримано у повному обсязі і висновок суду про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, суперечить зібраним по справі доказам. Висновки, які викладені в постанові суду, не відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею не було вжито заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
 
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
 
Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції вказував, що у судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 було надано послідовні та логічні пояснення, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.
З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, та відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не порушив п. 10.3 ПДР України, у зв`язку з чим, у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення.
 
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції оскільки такий висновок не відповідає наявним в матеріалах справи доказам та обставинам справи.
 
Статтею 124 КУпАП передбачено, що  адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2023 року ОСОБА_2   09.12.2023 о 16 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вулиці Братиславська, 9-А, при перестроюванні не надав переваги в русі та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, по тій самій смузі на яку він мав намір перестроїтись, після зіткнення «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 , занесло на смугу зустрічного руху де він скоїв зіткнення з транспортним засобом «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.  
ОСОБА_2   порушено п. 10.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
 
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , він керуючи  автомобілем марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 рухався в м. Києві по вул. Братиславська в сторону Троєщини в середній смузі. Попереду побачив аварію. Зупинився і, коли була змога об`їхати ДТП, перелаштувався в ліву смугу та об`їхав ДТП. Після того як він об`їхав ДТП, переконавшись, що відсутня перешкода праворуч, оскільки там стояв автомобіль патрульної поліції який оформлював ДТП, він почав перелаштовуватись в середню смугу, оскільки права смуга для громадського транспорту. В кінці маневру почув удар з правого боку автомобіля та одразу зупинився. Автомобіль який випереджав його з права та перелаштовувався в середній ряд не було видно, оскільки він перебував вже в «сліпій зоні» фури. Як наслідок автомобіль розвернуло і відкинуло на зустрічну смугу руху, де авто зіштовхнулось з іншим автомобілем.
 
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 вона керуючи автомобілем «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Братиславська в сторону Троєщини, їхала зі швидкістю 40 км/год по середньому ряду з трьох рядів руху (перший ряд для громадського транспорту). З третього ряду вантажний автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 , знаходячись ліворуч від її авто на рівні задньої двері, почав маневр у ряд в якому вона знаходилась, та вдарив її авто у задню бокову частину зі сторони водія. Після удару її авто розвернуло та винесло на зустрічну смугу, де іншим боком зачепила автомобіль «RENAULT MEGAN» д.н.з. НОМЕР_3 який рухався у зустрічному напрямку.
 
Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_3 , він керуючи автомобілем «RENAULT MEGAN» д.н.з. НОМЕР_3 в м. Києві по вул. Братиславська в сторону Лісового проспекту, на зустрічну смугу у заносі із розворотом вліво на 90 - 120 градусів йому викинуло «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 . Він рухався у другій з трьох смуг. Після зіткнення його та «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 знесло у крайню праву смугу, він трохи зачепив узбіччя. «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 рухався у третій зустрічній смузі, у другій зустрічній рухалась фура «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 . «HYUNDAI» винесло на зустрічну смугу після зіткнення. Момент зіткнення не бачив.
 
Відповідно до схеми місця ДТП від 09.12.2023 року вбачається, що місце зіткнення між автомобілем «DAF»  д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 розташовано в середній (другій) полосі.
Автомобіль «DAF»  д.н.з. НОМЕР_1 розташований між третьою та другою смугами.
 
Згідно відео наявного в матеріалах справи вбачається, що автомобіль «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 під час зіткнення вже рухався у середній смузі.
 
Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Зі змісту підпункту «б» пункту 2.3 ПДР випливає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
 
Суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам , при вирішенні справи порушив процесуальні норми та дійшов помилкового висновку про відсутність вини ОСОБА_2 у вчинені даної ДТП.
 
По-перше, суд першої інстанції взагалі не повідомив другого учасника ДТП про розгляд адміністративного матеріалу. Внаслідок чого взагалі позбавив ОСОБА_1 права надавати пояснення та докази своєї невинуватості.
 
За таких обставин Апеляційний суд приймає та враховує наданий ОСОБА_1 висновок експерта №36 від 24.04.2024 року за результатами комплексного авто-технічного та транспортно-трасологічного експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 та «HYUNDAI» д.н.3. НОМЕР_4 .
 
 На вирішення експерта було поставлено наступні питання:
1. Чи маються в діях водія автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б знаходились в причинному зв?язку з виникненням даної ДТП?
2. Чи маються в діях водія автомобіля «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б знаходились в причинному зв?язку з виникненням даної ДТП?
3. Невідповідності вимогам Правил дорожнього руху кого саме з водіїв, автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , чи автомобіля «HYUNDAI» д.н.3. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв?язку виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди?
 
Під час здійснення дослідження експертом при вивченні схеми місця ДТП досліджено та констатовано, що на схемі зафіксовано:
- Автомобіль «HYUNDAI» д.н.3. НОМЕР_2 (позначка схеми 1) в першій смузі зустрічного напрямку на відстані 3,2 м до вісі правого переднього колеса та 3,0 м до вісі правого заднього колеса до правого краю проїзної частини та 2,0 м в повздовжньому напрямку від електроопори № 4 (позначка схеми 4);
- Автомобіль Renault Megan д.н.3. НОМЕР_3 (позначка схеми 2) розташований по напрямку свого руху в крайній правій смузі на відстані 0,4 м від правого краю проїзної частини коліс правого боку та 5,5 м в повздовжньому напрямку до електроопори № 4 (позначка схеми 4);
- Автомобіль «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 розташований по напрямку свого руху на відстані 6,4 м від правого переднього колеса до правого краю проїзної частини та на відстані 6,2 м від правого заднього колеса до правого краю проїзної частини та на відстані 6,4 м від правого переднього колеса до того ж краю проїзної частини, та на відстані 6,0 м від правого колеса напівпричепа до правого краю проїзної частини та на відстані 14,0 м від електропори (позначка схеми 4) в повздовжньому напрямку до правого заднього колеса;
- Електроопора б/н (позначка схеми 4);
- Місце зіткнення між ТЗ № 3 та ТЗ № 1 (позначка схеми 5) на відстані 7,0 м від правого краю проїзної частини по напрямку до вул. Крайня та на відстані 5,0 м в повздовжньому напрямку від умовної лінії електропори ((позначка схеми 4);
- Місце зіткнення між ТЗ № 1 та ТЗ № 2 на відстані 6,5 м від правого краю проїзної частини по напрямку до пр. Лісовий та на відстані 20,5 м в повздовжньому напрямку від умовної лінії електропори ((позначка схеми 4).
 
Відповідно до наданого експертом висновку:
1. В даній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.3. Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. При виконанні вимог вище вказаних пунктів Правил дорожнього руху, водій автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , своїми односторонніми діями мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 .
2. В даній дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору, вбачати в діях водія автомобіля «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , невідповідності вимогам пунктам Правил дорожнього руху, які знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не має підстав технічного характеру.
3. В заданій дорожній ситуації причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність вимогам п. 10.1., 10.3. Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «DAF», д.н.3. НОМЕР_1 ОСОБА_2 .
 
Такі висновки експерта ґрунтується на об`єктивній оцінці дій учасників ДТП у співставленні з вимогами ПДР України, тому приймаються судом апеляційної інстанції як доказ у розумінні ст. 251 КУпАП.
Зазначені висновки експерта в сукупності з іншими доказами у справі, які надають можливість встановити механізм розвитку ДТП, підтверджують наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, про порушення водієм  ОСОБА_2 пункту 10.3 ПДР України,
 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
 
Враховуючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеною.
За таких обставин постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року підлягає скасуванню з прийняттям нової, про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Разом з тим, ч. 2 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови та прийняттям нової, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак, на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП, закрити провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ
Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року.
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Олексієнко Михайла Михайловича - задовольнити.
 
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року - скасувати.
 
Визнати  ОСОБА_2  винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Постанова  набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя  
Київського апеляційного суду                                                                  О.В. Желепа