Справа № 456/1370/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Гула Л.В. 
Провадження № 33/811/770/24                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського районного суду Львівської області від 04 квітня 2024 року, 
з участю правопорушника – ОСОБА_1 , 

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 127 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
       Згідно постанови судді,   ОСОБА_1 28.02.2024 о 21 год. 10 хв. в АДРЕСА_1 вчинив дії, що створюють аварійну обстановку, а саме: не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, вийшов на проїзну частину дороги та примусив водія транспортного засобу, який рухався на дорозі, різко змінити швидкість і напрямок руху, чим порушив п. 1.5, 4.14а ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 127 КУпАП.
       В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що копію оскаржуваного рішення він не отримував; скасувати постанову місцевого суду.
       Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав. 

Відповідальність за порушення пішоходами вимог ПДР передбачена ст.127 КУпАП. Порушення ПДР пішоходами - непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших ПДР визначені у ч.1 ст.127 КУпАП
       За порушення, передбачені частиною першою або другою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, передбачена відповідальність за ч.4 ст.127 КУпАП.
       Тобто такі дії особи повинні нести за собою, вказані в статті наслідки, а саме створення аварійної обстановки.
       Згідно з п. 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
       Відповідно до п. 4.14а Правил дорожнього руху пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху.
       Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 127 КУпАП. 
       Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом серії ААД № 751435 від 28.02.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 28.02.2024; відеозаписом події, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Покликання апелянта на те, що в його діях немає порушень ПДР України є безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними матеріалами справи.
        Відтак, твердження апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушника ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

поновити правопорушнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Стрийського районного суду Львівської області від 04 квітня 2024 року. 
       Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Стрийського районного суду Львівської області від 04 квітня 2024 року відносно останнього  – без зміни.
       Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                 Галапац І.І.