УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/2682/21 Головуючий у 1-й інст. Корбут В.В. 
Категорія 84 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Шевчук А.М. 
з участю секретаря
судового засідання         Бузган А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/2682/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зарембінської В.Ю., за участю стягувача - ОСОБА_2 
за апеляційною  скаргою  ОСОБА_1 ,  інтереси якого  представляє адвокат Геращенко Тетяна Василівна 
на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2023 року, постановлену під головуванням судді Корбута В.В.
встановив:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив:
- визнати неправомірними дії державного виконавця Богунського відділу Державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зарембінської В.Ю. щодо неврахування при обчисленні розміру заборгованості за аліментами відповідно до судового наказу №274/2682/21 сімнадцяти платежів, здійснених ним на рахунок стягувача ОСОБА_2 у загальному розмірі 88 849,13 грн.;
- зобов`язати державного виконавця Богунського відділу Державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зарембінську В.Ю. здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №67770116 з урахуванням сплаченої суми у загальному розмірі 88 849,13 грн. у період із квітня 2022 року по березень 2023 року.
На обґрунтування вказаної скарги зазначав, що 10 листопада 2021 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області видав судовий наказ по справі №274/2682/21 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Даний судовий наказ був поданий стягувачем до примусового виконання до Богунського відділу ДВС у м. Житомирі ЦМУМЮ (м. Київ) та було відкрите виконавче провадження №67770116. Із квітня 2022 року ОСОБА_1 перераховував добровільно та регулярно колишній дружині ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей на її банківську карту, не зазначаючи призначення платежу, оскільки не був обізнаний по наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів, не проживав за зареєстрованим місцем проживання та не отримував поштової кореспонденції. Будь-яких інших цивільно-правових зобов`язань між боржником та стягувачем не було і немає, а тому дані кошти були перераховані виключно в якості аліментів на утримання дітей. Про існування судового наказу ОСОБА_1 стало відомо лише після наявності виконавчого провадження у мобільному застосунку «Дія», а саме в жовтні 2023 року.
04 жовтня 2023 року представником ОСОБА_1 була подана заява про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №67770116 до Богунського відділу ДВС у м. Житомирі ЦМУМЮ (м. Київ). 16 жовтня 2023 року була отримана відповідь відповідно до якої вбачалося, що розмір заборгованості станом на жовтень 2023 року складає 172 215, 85 грн. та надано у якості додатку розрахунок. У зв`язку з тим, що даною відповіддю не було вирішене питання стосовно врахування або неврахування квитанцій наданих разом із заявою про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №67770116 представником скаржника було направлено адвокатський запит від 16.10.2023 року до Богунського відділу ДВС у м.Житомирі ЦІМУМЮ (м. Київ) із проханням повідомити про результат розгляду заяви про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні.
24 жовтня 2023 року була отримана відповідь з якої вбачається, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на жовтень 2023 року заборгованість зі сплати аліментів складає 172 215, 85 грн. У квитанціях наданих відділу не містяться призначення платежу по сплаті аліментів, тому такі квитанції не зараховуються державним виконавцем при розрахунку заборгованості.
Скаржник категорично не погоджується із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, оскільки державний виконавець ОСОБА_5 провела розрахунок заборгованості по аліментах без врахування наявних у матеріалах виконавчого провадження банківських документів про сплату ним аліментів на суму 88 849,13 грн., які перераховувалися на банківську картку ОСОБА_2 на утримання дітей.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2023 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Геращенко Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про пропущення ОСОБА_1 строку для звернення до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця є помилковим. На думку суду, скаргу на дії виконавця мало бути подано не пізніше 26 жовтня 2023 року. Однак, у ОСОБА_1 виникло право на оскарження дій державного виконавця саме 24.10.2023 року, тобто після отримання відповіді від Богунського відділу ДВС у м. Житомирі ЦМУМЮ (м. Київ), із якої він остаточно дізнався, що квитанції не було враховано в розмір заборгованості, та саме ця подія – 24.10.2023 року є днем, коли ОСОБА_1 дізнався, що квитанції не враховано в розрахунок заборгованості та, з яких причин і лише з цього дня міг підготувати належну скаргу на захист своїх прав. Звертає увагу суду, що у відповіді від 16.10.2023 року не було зазначено жодної інформації про врахування чи неврахування вказаних квитанцій, а тому і право його станом на 16.10.2023 року ще фактично не було порушено. 
Представник стягувача ОСОБА_2 – адвокат Березович О.О. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та вказував, що станом на 16.10.2023 року представник боржника і сам боржник знали розмір заборгованості зі сплати аліментів, який був наданий за результатами розгляду заяви про перерахунок вказаної заборгованості. 
Посилання представника боржника про те, що за результатами розгляду її заяви про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів не вирішено питання щодо врахування чи неврахування квитанцій про сплату аліментів не відповідає дійсності, оскільки таке питання було вирішено та сформовано у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.10.2023 року.
Сторона стягувача погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними в ухвалі, щодо того, що скаргу на дії державного виконавця мало бути подано не пізніше 26.10.2023 року, при цьому, від ОСОБА_1 та/або його представника – ОСОБА_6 , заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання скарги, не надходило.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу Богунський відділ ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не скористався.
Представник боржника – адвокат Геращенко Т.В. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Представник стягувача – адвокат Березович О.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Представник Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.
При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.
Відповідно до статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року в справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року в справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).
Залишаючи без розгляду скаргу суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 та/або його представник дізналися про розрахунок заборгованості по аліментах, а й відтак – про неправомірні, на їхню думку дії виконавця, саме 16.10.2023 року, тому скаргу на дії виконавця мали подати не пізніше 26.10.2023 року. Однак із скаргою звернулися лише 27.10.2023 року, при цьому не подаючи заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання скарги.
Однак, колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду, виходячи із наступного.
ОСОБА_1 звертаючись із скаргою, просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо неврахування при обчисленні розміру заборгованості за аліментами здійснених ним платежів.
Відповідно до відповіді Богунського відділу ДВС у м. Житомирі ЦМУ МЮ (м. Київ) № 126-225 від 13.10.2023 року на заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_6 боржнику повідомлено, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження №67770116 з примусового виконання судового наказу №274/2680/21 виданого 10.11.2021 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Державним виконавцем встановлено джерело та розмір доходу боржника, 29.08.2023 року накладено штраф в розмірі 30% суми боргу, у зв`язку із несплатою аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження, надано розрахунок заборгованості станом на 16.10.2023 року (а.с.10-11).
Інформації щодо врахування чи неврахування державним виконавцем наданих боржником – ОСОБА_1 квитанцій та наявності чи відсутності підстав для здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів вищевказана відповідь не містить.
У відповіді Богунського відділу ДВС у м. Житомирі ЦМУ МЮ (м. Київ) № 131-189 від 20.10.2023 року на адвокатський запит представника ОСОБА_1 – ОСОБА_7 .В окрім інформації, яка наведена у відповіді від 13.10.2023 року, також вказано, що у квитанціях наданих відділу не міститься призначення платежу по сплаті аліментів, тому такі квитанції не зараховуються державним виконавцем при розрахунку заборгованості (а.с.13).
З урахуванням вищевикладеного, боржнику – ОСОБА_1 та/або його представнику стало відомо про факт неврахування державним виконавцем наданих ним квитанцій до суми заборгованості та відсутності підстав для здійснення перерахунку лише із відповіді Богунського відділу ДВС у м. Житомирі ЦМУ МЮ (м. Київ) № 131-189 від 20.10.2023 року. Із скаргою на неправомірні дії державного виконавця боржник звернувся 27.10.2023 року, тобто у десятиденний строк із дня, коли останній дізнався про порушення своїх прав, тому такий строк не є пропущеним.
Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 звернувся із зазначеною скаргою поза межами процесуального строку, передбаченого статтею 449 ЦПК України.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи, що висновок суду про пропуск заявником строку звернення до суду зі скаргою є помилковим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Геращенко Тетяна Василівна, задовольнити.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16 травня 2024 року.

Головуючий                                         Судді