ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року	Львів	Справа № 380/20125/23 пров. № А/857/804/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Гінди О. М., Кузьмича С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі №380/20125/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції – ОСОБА_2 ,
дата ухвалення рішення – 26 грудня 2023 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                       в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової грошої допомоги відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в період з 26 квітня 2022 року по 18 вересня 2022 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько - експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом); зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 26 квітня 2022 року по 18 вересня 2022 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі до 100000,00 грн за період з 26 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 10 червня 2022 року та з 15 червня 2022 року по 14 липня 2022 року, пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням 11 червня 2022 року, пов`язаним із захистом Батьківщини з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 100000,00 грн за період з 26 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 10 червня 2022 року та з 15 червня 2022 року по 14 липня 2022 року пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням у частині задоволених позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем, оскільки відповідно до витягу з послужного списку штаб-сержанта ОСОБА_1 , наданого військовою частиною НОМЕР_2 у період з 12 грудня 2021 року по 25 липня 2022 року позивач проходив службу у складі 46 ОШБ «Донбас», військова частина НОМЕР_3 , до особового складу військової частини НОМЕР_1 він був зарахований з 25 липня 2022 року. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що відповідач є належним відповідачем, оскільки протягом всього періоду служби у військовій частині НОМЕР_3 грошове забезпечення виплачувала військова частина НОМЕР_1 , що підтверджується картками його особового рахунку за 2022 – 2023 роки, виданими військовою частиною НОМЕР_1 . Вказує, що, надавши такі картки особового рахунку, відповідач самостійно підтвердив факт того, що військова частина НОМЕР_3 перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , та саме остання виплачувала його грошове забезпечення. Крім того, звертає увагу на те, що військова частина НОМЕР_3 була розформована та повністю ввійшла у склад військової частини НОМЕР_1 , до якої раніше була прикомандирована та після цього усі звернення військовослужбовців, які служили у військовій частині НОМЕР_3 , одержувалися військовою частиною НОМЕР_1 , яка і надавала відповіді на них. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 до 09 лютого 2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Під час виконання бойового завдання (службових обов`язків) з оборони та недопущення прориву противника в районі пункту Солодке Донецької області 25 квітня 2022 року близько 24.00 год. (26 квітня 2022 року 00:30 год.) штаб- сержант ОСОБА_1 отримав бойове травмування: Двобічний перелом нижньої щелепи: суглобового відростку справа без зміщення та ментальний зліва зі зміщенням, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30 липня 2022 року №3220/114/1833.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу перша медична допомога була надана у 66 ВМШ (ПХО ран), а з 27 квітня 2022 року по 28 квітня 2022 року він проходив лікування у КНП “МКЛ №6” ДМР, що стверджується копією виписки №0390322;
з 28 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року проходив лікування у КНП “МКЛ №4” ДМР, що стверджується копією виписки №8360;
з 01 травня 2022 року по 17 травня 2022 року проходив лікування у КНП “ТОКПЛ” ТОР, що стверджується перевідним епікризом №04145/55;
з 17 травня 2022 року по 10 червня 2022 року проходив лікування у КНП “ТОКПЛ” ТОР, що стверджується копією виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №5993.
Відповідно до довідки ВЛК від 10 червня 2022 року за №195/5 старшина військової служби за контрактом ОСОБА_1 Проведено медичний огляд ВЛК КНП “ТОКЛ” ТОР “ 10” червня 2022 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв?язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після МВТ (26.04.22р), акуботравма. 3ЧМТ, струсу головного мозку з періодичними цефалгіями, Післятравматична правобічна брахіоплексопатія Дежеріна-Клюмике (26.04.22) перелом поперечних відростків С5, С6, С7 хребців праворуч з не різко  вираженим млявим парезом передпліччя, китиці та пальців. Післятравматична цервікалгія (26.04.22) перелом поперечних відростків С5, С6, С7 хребців праворуч з не різко вираженим больовим синдромом. Двобічний перелом нижньої щелепи: суглобового відростка справа без зміщення та ментальний зліва зі зміщенням, лікований оперативно (04.05.22) в/щ під м/а, фіксація титановими міні-пластинами та ганнтами. (01.05.22) закрита репозиція, МОС перелому голівки і п`ясної кістки правої кисті двома спицями Кіршнера. Травма, пов`язана з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять календарних) днів.
З 15 червня 2022 року по 14 липня 2022 року позивач перебував у відпустці за станом здоров`я.
З 21 червня 2022 року по 06 липня 2022 року та з 15 липня 2022 року по 22 липня 2022 року, з 22 серпня 2022 року по 12 вересня 2022 року та з 13 вересня 2022 року по 18 вересня 2022 року позивач проходив лікування в КНП “Дрогобицька міська поліклініка” амбулаторно.
Згідно з довідкою ВЛК від 13 вересня 2022 року за №4473, штаб-сержант ОСОБА_1 . Проведено медичний огляд ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону 13 вересня 2022 року - Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) Мінно-вибухова травма (25 квітня 2022 року) Закрита черепко-мозкова травма, струс головного мозку без порушення функції центральної первової системи. Наслідки вибухової травми (25 квітня 2022 року) у вигляді копсолідованих переломів поперечних відростків справа п`ятого, шостого та сьомого шийних хребців з помірним порушенням функції хребта, консолідованих переломів перших ребер без порушення функції зовнішнього дихання, консолідованого перелому першої п?ястної кістки правої хисті без порушення функції правої верхньої кінцівки. Зміцнілий шкірний рубець в ділянці підборіддя без ознак запалення, без порушення мазевої функції. Консолідований перелом суглобового відростка гілки нижньої щелепи справа без зміщення відламків, консолідований уламковий перелом тіла нижньої щелепи в ментальній ділянці зліва з наявністю двох металевих пластин з гвинтами після операції: ПХО рани (26 квітня 2022 року), металоостеостеосинтезу (04 травня 2022 року) внаслідок мінно-вибухової травми (25 квітня 2022 року) без порушення жувальної функції. Травма, поранення пов`язане із захистом Батьківщини.
Оскільки за період з 26 квітня 2022 року по 18 вересня 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 позивачу не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, 02 серпня 2023 року представник позивача звернувся з заявою відповідача про проведення перерахунку та виплати додаткової винагороди, проте письмової відповіді не отримав.
Позивач зазначає, що за період проходження лікування йому не виплачена у належному розмірі додаткова винагорода у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, через що змушений звернутися у суд за захистом своїх прав та інтересів.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у період з 26 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року, з  01 травня 2022 року по 10 червня 2022 року та з 15 червня 2022 року по 14 липня 2022 року, перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а тому бездіяльність відповідача щодо невиплати у належному розмірі додаткової винагороди за вищевказаний період є протиправною, і з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі до 100000,00 грн за період з 26 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 10 червня 2022 року та з 15 червня 2022 року по 14 липня 2022 року пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум. Разом з тим, щодо інших періодів, а саме: з 21 червня 2022 року по 06 липня 2022 року та з 15 липня 2022 року по 22 липня 2022 року, з 22 серпня 2022 року по 12 вересня 2022 року та з 13 вересня 2022 року по 18 вересня 2022 року протягом яких позивач проходив лікування в КНП “Дрогобицька міська поліклініка” амбулаторно, то суд зазначає, що оскільки позивач проходив саме амбулаторне лікування, а не стаціонарне, як це вимагає та передбачено постановою КМУ №168, а тому відсутні підстави для  задоволення цієї частини позовних вимог.
Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення у частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
За змістом ч.2 ст.9 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” №2011-XII (далі - Закон №2011-XІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);  одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ передбачає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України “Про правовий режим воєнного стану” заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та №69 “Про загальну мобілізацію”, 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми “єПідтримка”, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з абз.3, 4 п.1 Постанови №168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
З системного аналізу наведених вище правових норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до 09 лютого 2023 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 (на момент переведення до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби перебував на посаді сержанта резерву 14 запасної роти).
З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2022 року приблизно о 00.30 год. виконуючи бойове завдання з метою недопущення прориву російською армією лінії оборони українських військ в районі населеного пункту Солодке Донецької області ОСОБА_1 отримав бойову травму та перша медична допомога була йому надана у 66 ВМШ. З 27 квітня 2022 року по 28 квітня 2022 року  позивач проходив лікування у КНП “МКЛ №6” ДМР, що підтверджується копією виписки №0390322; з 28 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року проходив лікування у КНП “МКЛ №4” ДМР, що стверджується копією виписки №8360; з 01 травня 2022 року по 17 травня 2022 року проходив лікування у КНП “ТОКПЛ” ТОР, що підтверджується перевідним епікризом №04145/55; з 17 травня 2022 року по 10 червня 2022 року проходив лікування у КНП “ТОКПЛ” ТОР, що підтверджується копією виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №5993; з 15 червня 2022 року по 14 липня 2022 року позивач перебував у відпустці за станом здоров`я.
Зі змісту довідки військово-лікарської комісії від 13 вересня 2022 року №4473 вбачається, що причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) із захистом Батьківщини встановлено військово-лікарською комісією, що підтверджується довідкою ВЛК від 10 червня 2022 року за №195/5.
З врахуванням наведеного вище, матеріалами справи підтверджується, що у період з 26 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року, з  01 травня 2022 року по 10 червня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, тобто за цей період йому мала бути виплачена збільшена до 100000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування.
Згідно з п.11 ст.10-1 Закону №2011-XII у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.
За змістом абз.4 п.1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
З системного аналізу наведених вище правових норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендацій на час перебування у відпустці, є підставою для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.
Зі змісту довідки військово-лікарської комісії від 10 червня 2022 року за №195/5 вбачається, що ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів; травма позивача “ТАК, пов`язана із проходженням військової служби”; крім того, довідкою ВЛК від 13 вересня 2022 року за №4473 підтверджено, що «Травма, Поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».
За встановлених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для відмови у виплаті позивачу винагороди за період з 15 червня 2022 року по 14 липня 2022 року перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення. 
Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на те, що військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем, оскільки у спірний період (з 25.04.2022 по 14.07.2022) позивач був зарахований до особового складу іншої військової частини – військової частини НОМЕР_3 , крім того, зі змісту карток особового рахунку ОСОБА_1 за 2022 – 2023 роки (а.с.67-68) та довідки ОК-5 (а.с.49-50) вбачається, що у спірний період позивач перебував на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , а тому підстави стверджувати, що військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах відсутні. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апелянтом не подано жодного доказу на спростування того факту, що позивач не перебував на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 у період з 26 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року, з  01 травня 2022 року по 10 червня 2022 року та з 15 червня 2022 року по 14 липня 2022 року, перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а тому бездіяльність відповідача щодо невиплати у належному розмірі додаткової винагороди за вищевказаний період є протиправною, і з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі до 100000,00 грн за період з 26 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 10 червня 2022 року та з 15 червня 2022 року по 14 липня 2022 року пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що, оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі №380/20125/23 в решті не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Колегія суддів також зауважує, що допущена судом неточність дати поранення у резолютивній частині рішення суду (помилково вказано 11 червня 2022 року замість 26 квітня 2022 року) не впливає на правильність висновків суду та вирішення розглядуваного спору та може бути усунута судом в порядку ст.253 КАС України, як описка судового рішення.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                      п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі №380/20125/23 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Повне судове рішення складено 13 червня 2024 року.