ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2024 р. 	Справа № 480/12561/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2023, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 480/12561/23
за позовом    ОСОБА_1  
до   Військової частини НОМЕР_1  
про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
28.11.2023 ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив:
1) визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;
2) зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;
3) визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 25.04.2023 без урахування індексації грошового забезпечення;
4) зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити йому грошове забезпечення за період з 25.02.2022 по 25.04.2023 з урахуванням раніше виплачених сум;
5) визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому компенсацію за невикористані дні відпустки за 2022 рік без урахування індексації грошового забезпечення;
6) зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити йому компенсацію за невикористані дні відпустки за 2022 рік з урахуванням раніше виплачених сум;
7) визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому компенсації за невикористані дні відпустки за 2023 рік без урахування індексації грошового забезпечення;
8) зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити йому компенсацію за невикористані дні відпустки за 2023 рік з урахуванням раніше виплачених сум;
9) визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, без урахування індексації грошового забезпечення;
10) зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити йому одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням раніше виплачених сум;
11) визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, без урахування індексації грошового забезпечення;
12) зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити йому грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав та наданням доказів поважності пропуску.
Ухвалою суду від 19.12.2023 позовну заяву повернуто заявнику.
Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що дії суду при розгляді питання продовження строку позовної давності не передбачають пошуку інформації про позивача в розрізі поданих ним позовів за відомостями ЄДРСР чи програми «Діловодство». Крім того, суд не може достеменно знати коли ці позови готувались чи направлялись вони до суду фізично самим позивачем чи іншою особою, коли позивач і його представник досягли згоди про підготовку та подачі відповідного позову тощо, а тому зроблений висновок не може бути підставою для відмови у поновленні строку. 
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що судом достеменно встановлено, що у тримісячний строк звернення до суду відповідно до положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України у редакції, чинній з 19.07.2022 (з урахуванням строку дії карантину з 01.07.2023), ОСОБА_1 подавав до Сумського окружного адміністративного суду позовні заяви до інших відповідачів через своїх представників, (справи №480/7374/23, №480/7754/23, №480/9839/23, №480/10279/23, №480/10494/23, №480/10725/23), а також подавав до Сумського окружного адміністративного суду позовні заяви в інтересах інших осіб-позивачів (справи №480/7162/23, №480/11958/23). В зв`язку з чим період лікування, зокрема з 07.07.2023 по 18.07.2023 в КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР та з 28.08.2023 по 30.10.2023 в КНП Сумської обласної ради ''Обласна клінічна спеціалізована лікарня'', не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Для прийняття адміністративного позову до провадження судом першої інстанції, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, частини четвертої статті 5 КАС України.
Процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Положеннями п.п. 6, 7 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.
Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення з позовом до суду, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно звернення до суду з позовною заяву у строки встановлені законом.
Відповідно до ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За приписами ч. 1, 2  ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст. 116).
Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав за період з 25.02.2022 по 25.04.2023.
Частинами 1 та 2 статті 233 КЗпПУ (редакції чинній до 19.07.2022) передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15.10.2013 №8-рп/2013 і №9- рп/2013.
Так, у рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Враховуючи те, що на момент спірного періоду з 25.02.2022 по 25.04.2023 ч.2 ст. 233 КЗпП діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про працю не обмежувався будь-яким терміном, колегія суддів вважає помилковими висновки суду про пропуск позивачем строку звернення до суду з даними вимогами за зазначений період.
З прийняттям Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022, зокрема, змінено редакцію статті 233 КЗпП України.
Положеннями ст. 233 КЗпП України, зокрема, ч. 2 цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Відповідно до п. 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 було відмінено з 24 год 00 хв 30.06.2023 на всій території України карантин встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.
З огляду на вказане колегія суддів зазначає що стосовно спірних правовідносин за період з 25.02.2022 по 25.04.2023 суд першої інстанції помилково дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, оскільки на дані правовідносини у зазначений період строк звернення до суду не обмежувався будь-яким терміном.
Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково зробив висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .
Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.08.2023 по справі №280/6779/22.
Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Сумського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року по справі № 480/12561/23 - скасувати. 
Справу № 480/1256/23 за позовом     ОСОБА_1 до    Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін