УХВАЛА

24 квітня 2024 року 
м. Київ

справа №340/2435/22
адміністративне провадження №К/990/41577/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Єресько Л.О., 
розглянувши у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 340/2435/22
за позовом ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року (головуючий суддя - Божко Л.А., судді: Лукманова  О.М., Дурасова Ю.В.),
УСТАНОВИВ:
05 травня 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (далі - Сільрада, відповідач), у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Сільради від 02 березня 2022 року №887 «Про дострокове припинення повноважень сільського голови»;
- поновити ОСОБА_1 на посаді сільського голови з 03 березня 2022 року;
- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, обрахований без податків та обов`язкових платежів, з 03 березня 2022 року до дня ухвалення судом рішення, який на день пред`явлення позову становить 42 068,70 грн.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року, позов залишено без розгляду на підставі частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України).
Постановою Верховного Суду від 24 січня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року скасовано з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
За результатами повторного розгляду справи № 340/2435/22 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі частини третьої статті 123 КАС України.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року скасовано, а справу № 340/2435/22 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Не погодившись з постановою апеляційного суду, Сільрада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Верховний Суд ухвалою від 19 грудня 2023 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Сільради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у цій справі.
27 грудня 2023 року до Суду від представника позивача - адвоката Боруша Андрія Олександровича надійшло клопотання про закриття касаційного провадження, яке обґрунтоване тим, що касаційне провадження у цій справі відкрите на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню. Заявник зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, і якою спір по суті не вирішувався, не може бути предметом касаційного оскарження. На додаток, представник позивача посилається на цілу низку процесуальних рішень Верховного Суду, як на усталену та послідовну судову практику щодо вирішення означеного питання.   
09 січня 2024 року матеріали справи № 340/2435/22 надійшли до суду касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Проаналізувавши матеріали касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, а також дослідивши наведені у клопотанні представника позивача доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Статтею 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено забезпечення касаційного оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Цій нормі кореспондують пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України про забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, як однієї із основних засад (принципів) адміністративного судочинства, і стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» установлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, гарантує стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка ратифікована Україною Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
У пункті 40 справи «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
Суть цього принципу полягає у тому, що в разі винесення судом рішення, що набрало законної сили, воно не може бути піддане сумніву.
Крім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).
На тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним і воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, Європейський суд з прав людини наголошував й у пункті 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Такий підхід до реалізації права на касаційне оскарження судових рішень простежується й у нормах статті 129 Конституції України, які закріплюють таке право лише у визначених законом випадках (пункт 8).
Зазначене відповідає й Рекомендаціям №В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
У свою чергу, порядок здійснення судочинства та юрисдикцію і повноваження адміністративних судів визначає КАС України.
Так, частиною першою статті 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Водночас, частиною третьою статті 328 КАС України обумовлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Аналіз статті 328 КАС України дає підстави вважати, що відповідно до частини першої цієї статті до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції, судовий розгляд в якій закінчено (частина третя статті 241 КАС України), після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.
Частина друга зазначеної статті передбачає право на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції після їх перегляду судом апеляційної інстанції, а частина третя - визначає виключний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.
Разом із тим, з матеріалів касаційної скарги слідує, що Сільрада просить переглянути у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, якою згідно зі статтею 320 КАС України скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлено справу для продовження розгляду до цього ж суду.
Однак ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року постановлена не по суті справи, позовна заява судом фактично не розглядалася у зв`язку із залишенням її без розгляду.
За таких обставин, постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, не може бути предметом касаційного оскарження.
Аналогічна позиція висловлена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 1840/2576/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 140/2691/19, від 31 березня 2021 року у справі № 420/13050/20, від 21 липня 2021 року у справі № 260/3160/20, від 06 грудня 2021 року у справі № 640/11720/20, від 22 серпня 2022 року у справі № 420/3464/22, від 22 листопада 2023 року у справі №320/17908/23 та від 21 грудня 2023 року у справі № 160/12663/23, від 24 січня 2024 року у справі № 260/1155/23 та багатьох інших.
Процесуальним наслідком подання касаційної скарги на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, є відмова у відкритті провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України.
При цьому Велика Палата Верховного Суду в ухвалах від 27 листопада 2019 року у справі № 817/1768/18 (провадження № 11-809апп19), від 08 жовтня 2019 року у справі № 766/12353/18 (провадження № 14-521цс19), від 05 лютого 2020 року у справі № 826/4866/18 (провадження № 11-825апп19), а також у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19), неодноразово висловлювала правову позицію про те, що у разі подання касаційної скарги на судові рішення, які касаційному оскарженню не підлягають, касаційне провадження у справі підлягає закриттю як таке, що відкрите помилково.
У цьому зв`язку нагадаємо, що стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом. При цьому словосполучення «судом, установленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Тож беручи до уваги норми КАС України та компетенційну складову поняття «судом, установленим законом», колегія суддів уважає, що касаційне провадження за скаргою Сільради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 340/2435/22 відкрито помилково, а тому підлягає закриттю на підставі приписів пункту 1 частини першої статті 333 та статті 339 КАС України.
Відтак, клопотання представника позивача про закриття касаційного провадження необхідно задовольнити.
Керуючись статтями 13, 328, 333, 339, 341, 345, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - Боруша Андрія Олександровича про закриття касаційного провадження задовольнити.
Касаційне провадження № К/990/41577/23 за касаційною скаргою Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 340/2435/22 за позовом ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
А.Г. Загороднюк 
 Л.О. Єресько ,
Судді Верховного Суду