УХВАЛА
13 червня 2024 року 
м. Київ
справа № 166/37/24
провадження № 51-3015ск24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                   ОСОБА_1 , 
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернулася до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення щодо ОСОБА_4 , де зазначає про його незаконність з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та  визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Прокурор в касаційній скарзі формально стверджує про те, що апеляційний суд, в недотримання приписів статей 404, 419 КПК, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення та не навів достатніх мотивів для залишення її без задоволення.
Зазначає, що місцевим судом безпідставно звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 Кримінального кодексу України (далі - КК), оскільки не встановлено наявності всіх елементів, необхідних для застосування положень цієї статті КК, зокрема щирого каяття, що, за твердженням прокурора, залишилося без належного врахування апеляційним судом. 
Натомість, як убачається з оскарженого судового рішення, аналогічні доводам касаційної скарги доводи апеляційної скарги прокурора були предметом перевірки та оцінки апеляційного суду, проте обґрунтування того, яких порушень норм матеріального або процесуального закону припустився цей суд, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, в касаційній скарзі не наведено. Не зазначено, які доводи апеляційної скарги не отримали оцінки, або отримали невірну оцінку судом апеляційної інстанції та чому саме, з посиланням на конкретні норми КПК та матеріали кримінального провадження, які доводи залишилися поза увагою цього суду тощо. 
Касаційна скарга, подана на погіршення становища особи, повинна відображати не формальну незгоду з висновками суду апеляційної інстанції, а  спростування мотивів цього суду, відображених у рішенні про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Серед іншого, у змісті касаційної скарги йдеться про наявність підстав до скасування оскарженого судового рішення, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК, оскільки апеляційний розгляд відбувся за відсутності потерпілого. Натомість в касаційній скарзі наведено формальне посилання на положення ч. 3 ст. 56 та ст. 135 КПК, однак про те, що потерпілого належним чином не було повідомленого про дату, час і місце судового засідання, прокурор не стверджує. Зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що потерпілий належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду кримінального провадження щодо нього, однак про невірне відображення таких даних в касаційній скарзі не зазначається, з огляду на що відсутнє й обґрунтування порушення апеляційним судом порядку апеляційного розгляду, в контексті положень ч. 4 ст. 405 КПК.
У відповідності до положень статей 433, 437 КПК, наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і  встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                ОСОБА_3