Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/207/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2024 року, якою:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінокан, Вірменія, українця, громадянина України, військовослужбовця, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього у дохід держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок,
за участі:
захисника – ОСОБА_1 ,
особи, яка приягається 
до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда 27 лютого 2024 року, ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 03.02.2024 року о 22 год. 36 хв. за адресою: вул.Холодноярська, 168, м.Кропивницький, керував транспортним засобом «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager Alcotest 6810» (тест №8151 – результат 1,53 проміле), з яким він погодився, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Данилюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, а за наслідком апеляційного розгляду постанову суду першої інстанції стосовно ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Щодо поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_2 з поважних причин - перебування на військовій службі (копія посвідчення та військового квитка долучаються) не був присутній в судовому засіданні та не мав змоги повідомити суд про причини неявки. Копію постанови він отримав зокрема поштою 30.03.2024 року, що підтверджується відповідною датою у зворотньому повідомленні. Представник ОСОБА_2 ознайомилась за справою 28.03.2024 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда області від 27 лютого 2024 року, підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, та такою що підлягає скасуванню, як ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи.
Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння(п.2.5 ПДР України).
Відповідно до вимог П.2.5.ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України. МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735
Згідно п.п.6, 7 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобі від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засоби або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Як передбачено п. 12 Розділу II Інструкції від 09.11.2015 року№ 1452/735. у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
В порушення вищезазначеного поліцейський не направив ОСОБА_2 до найближчого закладу охорони здоров`я.
На підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення, чек драгера, посвідчення водія, акт огляду, заявка, відеозапис. Свідки - не залучались.
Для повного та всебічного з`ясування обставин справи, звертає увагу на відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Вивчивши матеріали провадження безпосередньо, захисник вважає, що в матеріалах адміністративного провадження відсутнє підтвердження щодо порушення ПДР ОСОБА_2 , що стало причиною зупинки поліцейським його транспортного засобу, поліцейський не повідомив законну причину зупинки.
Також, відеозаписи мають перерви в часі, але зокрема підтверджують порушення п. 6 Розділу II Інструкції, відповідно до якого огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, свідки на відеозаписах відсутні, в протоколі вказано, що не залучались.
Крім того вважає, що працівники патрульної поліції не дотримались вимог ч.1 ст.266 КУпАП. Згідно протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності працівником органів поліції із підстав, які давали можливість вважати, що ОСОБА_2 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння взагалі не зазначено будь яких пістав, зокрема порушення мови, порушення координації руху, в той час відповідно до відеозапису не вбачається проведення належного огляду особи, яким би встановлювалися такі ознаки, та будь-яких дій щодо їх встановлення працівник поліції не здійснював.
На відсутність законних підстав, як для зупинки так і для огляду категорично зауважує ОСОБА_2 , при ознайомленні з протоколом відмовившись від підпису.
Отже, сукупність вищенаведених обставин вказує на недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин захисник вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо вини у вчиненні адміністративного правопорушення та взагалі наявності складу адміністративного правопорушення, який не ґрунтується на матеріалах справи, а тому постанову районного суду слід скасувати та закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 данного складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1 та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду необхідно поновити, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.
Перевіривши доводи про поважність пропущеного строку на подання апеляційної скарги, вважаю обґрунтованими доводи захисника про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення ОСОБА_2 про дату і місце розгляду справи. 
Враховуючи обставини, на які посилається захисник та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції в повній мірі врахував та дотримався вимог зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України визначено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особою, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Необхідною умовою для застосування до порушників відповідальності, передбаченої вищевказаними статтями зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.
У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Вказані норми закону узгоджуються з п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, яка передбачає, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, та вимог ст.266 КУпАП працівниками поліції допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ААД №698007 від 03.02.2024 року, згідно якого, 03.02.2024 року о 22 год. 36 хв. Громадянин ОСОБА_2 в м.Кропивницький по вул.Холодноярська, 168, керував транспортним засобом «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager Alcotest 6810» (тест №8151 – результат 1,53 проміле), з яким ОСОБА_2 погодився(а.с.1, 2); 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого проведено огляд ОСОБА_2 у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Результат огляду на стан сп`яніння становить 1,53 ‰, з результатом ОСОБА_2 погодився, про що свідчить підпис останнього (а.с.3); 
результатом роздруківки тесту, проведеного з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager», який також підписаний ОСОБА_2 (а.с.4); 
копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с.5); 
копією посвідчення водія ОСОБА_2 (а.с.6); 
відеозаписом події, на якому відображено події та обставини заначені у протоколі, зокрема зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, його згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку та згоду з результатом тестування (а.с.7).
Виходячи з аналізу вказаних доказів у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні всебічно дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, згідно яких водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні доводи про те, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП постановлена з порушенням вимог чинного законодавства, без повного, всебічного дослідження обставин справи є надуманими та безпідставними.
Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено з дотриманням вимог ст.ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП, посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, було дотримано процедуру проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, що передбачена ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.
Апеляційні доводи захисника про те, що вина ОСОБА_2 не підтверджується доказами по справі є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються вищенаведеним.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час проведення огляду ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу не було залучено двох свідків, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до п.6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затвердженанаказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, на який посилається захисник, регламентує, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Вказане узгоджується з положеннями ч.2 ст. 266 КУпАП до якої огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Необгрунтованими також є доводи захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , оскільки з відеозапису убачається, що поліцейський під час зупинки повідомив водію транспортного засобу «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , про наявність інформації про причетність даного транспортного засобу до адміністративного правопорушення.
Таким чином, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 була здійснена працівниками поліції у відповідності до п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Національну поліцію».
Не зважаючи на доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам даної справи, а при накладенні стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу порушення під час розгляду районним судом норм матеріального права, та права ОСОБА_2 на захист не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення останнього від адміністративної відповідальності.
Разом з цим, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції відносно ОСОБА_2 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП. 
Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи викладене, постанова судді районного суду щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
               П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити захиснику Данилюк Надії Володимирівні строк апеляційного оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2024 року стосовно  ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2024 року стосовно  ОСОБА_2  за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Л.Я. Ткаченко