П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2411/24 

                                                                                       Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Петричкович А.І. 
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   

25 червня 2024 року 

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
в лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за період з 24 липня 1998 року по 01 лютого 2007 року в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на момент звільнення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за період з 24 липня 1998 року по 01 лютого 2007 року в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на момент звільнення.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом ГУ МНС в Хмельницькій області від 30.01.2007 №16 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби органів внутрішніх справ України в запас за п.64 пп. Ж (за власним бажанням) з 01.02.2007, з вислугою років на день звільнення 08 років 06 місяців 07 днів.
Сторонами не заперечується, та стверджено матеріалами справи, що одноразова грошова допомога при звільненні, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позивачу не виплачувалася.
В подальшому, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 по 23.10.2023 та відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 302 позивач виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Також, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 302 від 23.10.2023, вислуга років у Збройних Силах становить: календарна - 22 роки 10 місяців 08 днів, пільгова 04 роки 09 місяців 22 дні. Відповідно до абзацу десятого підпункту другого пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (зі змінами) наказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за чотирнадцять повних календарних років служби (арк. спр. 5).
Позивач звернувся до відповідача із запитом від 16.01.2024, в якому просив виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, з урахуванням періоду з 24.07.1998 по 01.02.2007 (арк. спр. 9).
Листом відповідача від 06.02.2024 №491 позивача повідомлено про відсутність законних підстав для перерахунку і виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (арк. спр. 10).
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Статтею 15 Закону 2011-XII визначено, зокрема, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу). У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Як свідчать матеріали справи, при звільненні у 2007 році з МНС в Хмельницькій області, за період з 24.07.1998 по 01.02.2007 (попередній період проходження служби) позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги, адже був звільнений за власним бажанням, і мав вислугу 08 років 06 місяців 07 днів. При цьому, п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" не передбачав звільнення «за власним бажанням», як підставу для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.
Отже, саме військовою частиною НОМЕР_1 (останнім місцем звільнення позивача з військової служби) мала здійснитись виплата одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 24.07.1998 по 01.02.2007 (попередній період проходження служби).
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач не довів правомірності не включення періоду проходження служби позивача з 24.07.1998 по 01.02.2007 при обчисленні одноразової грошової допомоги у разі звільнення.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.       
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Шидловський В.Б.    Боровицький О. А.