ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 183/12589/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції України
на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року (головуючий суддя В.І. Цитульський) 
у справі №183/12589/23 
за позовом ОСОБА_1 
до Старшого лейтенанта поліції Прошак Євгена Івановича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції України 
про скасування постанови серії ЕАТ №8042909 від 30.10.2023 та закриття провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції України, в якому просив  скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8042909 від 30.10.2023, провадження по справі закрити. 
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю складеної 30.10.2023 відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, з підстав порушення вимог п.12.9 «б» ПДР, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.3.1, 30.3. Позивач зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував, пояснень щодо цього інспектором не взято до уваги, постанова не містить інформації про місце скоєння правопорушення, не місить інформації щодо розміщення на даному відрізку дороги знаку « 3.29». 
Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕАТ №8042909 від 30 жовтня 2023 року, складену інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрито.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення позивачем пункту 12.9 «б» Правил дорожнього руху в контексті перевищення максимального обмеження швидкості на 35 км/год, а обставини правопорушення, викладені а спірній постанові, не містять обов`язкової інформації, зокрема, на якому відрізку автодороги зафіксовано перевищення швидкості транспортного засобу позивача та чи діє на даному відрізку дороги знак 3.29. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник зазначає, що боку інспектора, яким  складена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за фактом вчинення правопорушення, не було порушено процедуру розгляду справи. Відповідачем зазначено в постанові назву технічного засобу, яким здійснювалось вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача, що, в свою чергу,  свідчить про законність та обґрунтованість прийняття відповідачем рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.  
Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 30.10.2023 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Прошаком Євгеном Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №8042909 від 30.10.2023, згідно з якою ОСОБА_1 30.10.2023 10:58 год., керуючи транспортним засобом Fiat Linea, державний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 85 кілометрів на годину, в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» на 202 кілометрі автошляху М18 зі сторони м. Запоріжжя у сторону м. Новомосковськ, чим порушив вимоги п.12.9 «б» ПДР, а саме: перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху передбач. знаками 3.29, 3.3.1, 30.3. Швидкість руху вимірювалася приладом ТruСаm 008376.
Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.  
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Відповідно п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно п. 12.6 ПДР поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю:
а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.;
б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год;
в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год;
г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год;
ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.
Згідно п. 12.9 «б» ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в  пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до  підпункту "и" пункту 30.3  цих Правил.
Дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» означає заборону руху із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В даному випадку зі змісту оскаржуваної постанови вбачається,  що підставою для притягнення позивача до відповідальності слугувало те, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості на 35 км/год., оскільки  рухався зі швидкістю 85 кілометрів на годину в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.»
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  в оскаржуваній постанові відповідач послався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача, - здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCam 008376. Разом з тим відповідачами не надано доказів, які б містили інформацію щодо місця знаходження дорожнього знаку « 3.29» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.
Суд апеляційної інстанції за встановлених у справі обставин погоджується з судом першої інстанції про не доведення відповідачами факту вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки наявні у справі докази не можуть вважатися належними в розумінні ст.73 КАС України, тому що не містять інформації щодо предмета доказування.
Доводи відповідачів на підтвердження своєї позиції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за перевищення допустимої швидкості руху транспортного засобу полягають виключно в правомірності використання поліцією лазерних вимірювачів швидкості TruCam та належності доказів, отриманих з цих пристроїв. 
Втім, у даному випадку, як правильно зазначено судом першої інстанції, питання порядку використання такого приладу поліцейськими спірним не є. Позивач як на підставу своїх вимог покликається на те, що в постанові не зазначене місце вчинення правопорушення,  також позивач вказує на відсутність знаку 3.29 на ділянці дороги, на якій його було зупинено.
Вказані позивачем обставини відповідачами в установленому порядку не спростовані, жодні докази на підтвердження правильності висновків в оскаржуваній постанові серії ЕАТ №8042909 від 30.10.2023 щодо перевищення швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» відповідачами не подані, в матеріалах справи відсутні. 
Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути свідченням вчинення особою відповідного  порушення, оскільки така постанова не є  беззаперечним доказом вчинення правопорушення, поза як по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Таким чином, відповідачами не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення пункту 12.9 «б» Правил дорожнього руху в контексті перевищення швидкості на 35 км/год, що свідчить про необґрунтованість спірної постанови про накладення адміністративного стягнення і є підставою для її скасування.
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та  обґрунтоване  рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції України залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року у справі №183/12589/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, та відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко