ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" травня 2024 р.           Справа№ 910/15718/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Станіка С.Р. 
          Шаптали  Є.Ю. 

за участю секретаря судового засідання:           Гончаренка О.С.  

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 28.05.2024  у справі №910/15718/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
матеріали апеляційної скарги           Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на рішення           Господарського суду міста Києва від 12.02.2024, повний текст якого складений 22.02.2024, 
у справі           № 910/15718/23 (суддя Балац С.В.)
за позовом          Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс»
про                    стягнення 17  648  273,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу 17  171  955,36 грн. за надані у серпні та вересні 2023 року за умовами договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 1413-02024 від 12.12.2019, але неоплачені послуги,  а також нарахованих за порушення строків оплати вказаних послуг пені в сумі 440  142,17 грн. та 3 % річних в сумі 36  175,81 грн.
У позові позивач зазначив про те, що станом на дату подачі позову відповідачем порушено строки оплати планового та фактичного обсягів наданих у серпні 2023 року послуг, а також строки оплати планового обсягу наданих у жовтні 2023 року послуг.
Відповідач проти задоволення позову заперечив пославшись на те, що:
- на даний час надані у серпні та вересні 2023 року послуги ним оплачені у повному обсязі платіжними інструкціями  № 659 від 14.09.2023 на суму 13  239  107,23 грн. та № 469 від 11.10.2023 на суму 9  952  240,19 грн., а відтак провадження по справі в цій частині має бути закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору;
- нарахування пені та 3 %  річних є безпідставним, так як пп. 16 п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23 провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в сумі 17  171  955,36 грн. закрито, у задоволенні решти вимог  відмовлено повністю.
Приймаючи до уваги повну сплату відповідачем заявленої до стягнення суми основної заборгованості суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 17  171  955,36 грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.
При цьому суд першої інстанції відхилив твердження позивача про зарахування на підставі п. 5.7 спірного договору частини здійсненого відповідачем 14.09.2023 платежу в рахунок заборгованості за попередні періоди, зазначивши про те, що заборгованість попередніх періодів позивачем не доведена, є спірною та може бути предметом іншого позову.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що:
-  пп. 16 п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії;
- враховуючи те, що спірний договір регулює відносини між сторонами спору, як учасниками ринку електричної енергії та приймаючи до уваги, що строк дії воєнного стану в Україні охоплює період заборгованості (з серпня 2023 по вересень 2023) відповідача за укладеним між сторонами спору договором позовна вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 440  142,17 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних суд першої інстанції, встановивши, що відповідачем здійснено розрахунок за спірним договором в період з серпня 2023 по вересень 2023 без порушення строку виконання грошового зобов`язання, який передбачений пунктом 5.5 такого договору, який передбачає розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, а саме: за серпень 2023 - 14.09.2023, а за вересень 2023 - 11.10.2023, дійшов висновку про те, що у відповідача не виникло прострочення виконання грошового зобов`язання в заявлений період (08.2023 - 09.2023), що виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів ч. 2 ст. 265 ЦК України у вигляді зобов`язання відповідача сплатити суму 3 % річних. Також суд першої інстанції зазначив, що взяті позивачем за основу нарахування 3 % річних планові платежі не можуть вважатися основним зобов`язанням, оскільки за умовами спірного договору є попередньою оплатою.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23 в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким позов про стягнення 440  142,17 грн. пені та 36   175,81 грн. задовольнити.
У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 % річних, пені та інфляційних втрат без з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції  не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права і неправильно застосовано норми матеріального права.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги в частині позовних вимог про стягнення пені  апелянт послався на те, що:
- на сьогодні питання про застосування пп. 16 п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» розглядається Верховним Судом в межах справи №911/1359/22;
- застосування штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання унормовано законами - Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України «Про ринок електричної енергії», а не актом індивідуальної дії, яким є постанова НКРЕКП №332;
- норми Цивільного та Господарського кодексу України та Про ринок електричної енергії» є чинними і жодних умов чи застережень про можливість ненарахування штрафних санкцій та/або зупинення їх стягнення за рішенням суб`єкта владних повноважень (НКРЕКП) не містять;
- зазначені в п. 16 постанови НКРЕКП №332 настанови не мають характеру обов`язку, є рекомендаційними та не містять умови чи застереження про звільнення учасників ринку електричної енергії, зокрема, відповідача, від сплати пені за порушення умов договору.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних апелянт послався на те, що:
- з умов спірного договору слідує, що при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, а також від 19.08.2022 у справі №912/1941/21;
-  при цьому, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 ЦК України, що не враховано місцевим судом у вирішенні спору. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.11.2022 у справі №927/713/21.
Також апелянтом зауважено на тому, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він неодноразово звертав увагу суду на те, що відповідачем було порушено договірні зобов`язання зі сплати коштів за надані послуги, проте, ухвалюючи рішення, суд достеменно не встановив, з урахуванням специфіки триваючих правовідносин між сторонами, фактичних обставин справи, необхідних для ухвалення обґрунтованого та справедливого рішення та на тому, що судом першої інстанцій достеменно не встановлено таке: чи було сплачено відповідачем кошти за всі фактично надані послуги за договором чи лише щодо їх частини, і якщо так, то за які саме періоди; чи здійснювалось при проведенні оплат зарахування у погашення раніше існуючого боргу тощо.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2024, справу № 910/15718/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..
З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи № 910/15718/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/15718/23.
04.04.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи. 
У період із 08.04.2024 по 12.04.2024 суддя Яковлєв М.Л. перебував у відпустці, а суддя Шаптала Є.Ю. - на підготовці для підтримання кваліфікації в Національній школі суддів України.
Разом з тим у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у період із 31.03.2024 по 26.04.2024 у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1584/24 від 15.04.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15718/23. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Станік С.Р.., Шаптала Є.Ю..
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23, розгляд апеляційної скарги призначено  на 28.05.2024 о 10:30 год. 
01.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, з посиланням на те, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив всі наявні у справі докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а також зазначивши про те, що:
- положення постанови НКРЕКП є спеціальними щодо правового регулювання спірних правовідносин та підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.09.2022 у справі №912/1941/21, від 25.01.2022 у справі №911/782/21, від 26.07.2023 у справі №922/1948/22);
- постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22, касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишено без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції в оскаржуваній частині щодо вимог про стягнення пені у розмірі 17  933  524,59 грн. залишено без змін,
просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Станом на 28.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.
Під час розгляду справи представник позивача  апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідача  проти її задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - зміні, з наступних підстав.

12.12.2019 відповідач (користувач) і позивач (оператор системи передачі (ОСП)) уклали договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 1413-02024 (далі Договір), за умовами якого, в редакції додаткової угоди від 27.04.2023:
- за Договором ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга) відповідно до умов Договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов Договору (п. 1.1);
- під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов`язуються керуватися законодавством України (п. 2.2);
- для розрахунків за Договором використовується плановий та фактичний обсяг послуги:
1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий місяць;
2) фактичний обсяг послуги у розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу  ХІ Кодексу системи передач. У періоді після приєднання ОСП до ІТС механізму фактичний обсяг послуги формується з урахуванням обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії до/з країн периметру (п. 4.1);
- планова та/або фактична вартість послуги визначається ні підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги  з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором) та оприлюднюється на офіційному вебсайті.
Ставка плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті в євро/МВт*год. Крім цього ОСП щомісяця оприлюднює на офіційному вебсайті ставку плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру у грн./МВт*год не пізніше 03 числа місяця наступного, за розрахунковим періодом. Конвертація величини ставки здійснюється щомісяця за середньомісячним курсом гривні до євро, установленим Національним банком України, за розрахунковий період надання послуги.
До моменту підтвердження ENTSO-E нового рівня ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру на відповідний період ОСП має право застосовувати рівень ставки, що була розрахована та застосовувалася у попередньому періоді. Сторони здійснять фінансове врегулювання розрахунків не пізніше, ніж через один місяць після підтвердження ENTSO-E нової ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру. ОСП зобов`язаний повідомити користувача у спосіб, визначений цим Договором, про новий рівень ставки та спосіб донарахування різниці протягом 14 календарних днів після її підтвердження ENTSO-E. Користувач зобов`язаний протягом З робочих днів у спосіб, визначений цим Договором, підтвердити ОСП отримання цієї інформації (п. 3.1);
- розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць (п. 5.1);
- користувач здійснює поетапну попередню оплату  планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 Договору, відповідно до такого алгоритму: 2 платіж -  до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця (п. 5.2);
- користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогу «Системи управління ринком», або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу, з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.
Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі Послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку.
Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числі місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).
Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у з відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. користувач здійснює підписання актів  приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП. ( п. 5.5);
- у випадку порушення користувачем термінів розрахунку, ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань (п.  5.7);
- Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2023. Якщо користувач не направив ОСП у строк не менший ніж за місяць до закінчення терміну дії Договору повідомлення про припинення дії Договору, то Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах (п. 13.1).
Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками; у встановленому порядку Договір не оспорений та не визнаний недійсним.
Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.
Звертаючись до суду з цим позовом позивач посилається на те, що станом на дату подачі позову відповідачем порушено строки оплати планового та фактичного обсягів послуг наданих у серпні 2023 року, а також строки оплати планового обсягу послуг наданих у жовтні 2023 року та просить стягнути з відповідача основний борг в сумі  17  171  955,36 грн. за надані у серпні та вересні 2023 року послуги, а також нараховані за порушення строків оплати вказаних послуг пеню в сумі 440  142,17 грн. та 3 % річних в сумі 36  175,81 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23 провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в сумі 17  171  955,36 грн. закрито, у задоволенні решти вимог  відмовлено повністю.
Приймаючи до уваги повну сплату відповідачем заявленої до стягнення суми основної заборгованості суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 17  171  955,36 грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як слідує зі змісту апеляційної скарги, у цій справі рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 440  142,17 грн. та 3 % річних в сумі 36  175,81 грн., а відтак, враховуючи, що рішення в частині закриття провадження щодо позовних вимог про основної заборгованості в сумі 17  171  955,36 грн. апелянтом не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, в цій частині  рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.
При цьому колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині закриття провадження щодо позовних вимог про основної заборгованості в сумі 17  171  955,36 грн..
Отже предметом розгляду під час апеляційного розгляду цієї справи є позовні вимоги про стягнення пені в сумі 440  142,17 грн. та 3 % річних в сумі 36  175,81 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є  правовідношення,  в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати  роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та  обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 275 ЦК України  та ст.ст. 6, 7 ст. 276 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З матеріалів  справи слідує, що у Договорі сторонами погоджено, що для розрахунків за цим договором використовуватиметься плановий і фактичний обсяги послуги. При цьому плановий обсяг послуги визначатиметься на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць.
Тобто використання планових обсягів, їх погодження з ОСП є обов`язком користувача за Договором. 
Порядок же оплати планових обсягів послуг сторони погодили у п. 5.2 Договору, відповідно до якого користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 Договору, відповідно до такого алгоритму: 2 платіж -  до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.
У свою чергу фактичний обсяг послуги у розрахунковому місяці визначається на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку, а оплату вартості такої послуги користувач здійснює до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогу «Системи управління ринком», або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу, з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді (п. 5.2 Договору).
З наведеного слідує, що плановий обсяг послуги у спірних правовідносинах підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку. При  цьому акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), а оплату фактичного обсягу послуг користувач має здійснити до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно).
Звідси при розрахунку за послугу користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця сплатити фактичний обсяг послуги, отриманої за такий розрахунковий місяць (подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21).
Отже, як оплата планової вартості послуги, так і остаточний розрахунок за фактичний обсяг послуги по суті є одним і тим самим зобов`язанням з оплати послуги, що надається у відповідному розрахунковому періоді, розподіл такого обов`язку на окремі платежі у часі (попередня оплата, остаточний розрахунок) не створює умов для припинення існування таких частин зобов`язання.
Невиконане зобов`язання зі сплати кожного чергового планового платежу існує у часі з моменту його виникнення і не припиняється по закінченню розрахункового місця, а підлягає виконанню в межах проведення розрахунку за фактичний обсяг наданої послуги.
Оскільки укладеним між сторонами Договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану послугу, як оплата планових платежів, та оплата за актом приймання-передачі послуги, то невиконання або неналежне виконання користувачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами ст.ст. 611, 625 ЦК України.
У вказаних висновках колегія суддів звертається до правових висновків Верховного Суду, які викладено у постановах від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21, від 23.11.2023 у справі № 925/654/22, від 20.02.2024 у справі № 916/1042/22, від 13.03.2024 у справі № 904/5899/21 та від  04.07.2023 у справі № 910/10061/22.
Вказаним спростовується висновки суду першої інстанції про те, що взяті позивачем за основу нарахування 3 % річних планові платежі не можуть вважатися основним зобов`язанням, оскільки за умовами Договору є попередньою оплатою.
Отже, позивач має право нарахувати пеню та 3% річних за порушення строку оплати як планового, так і фактичного обсягів послуги.
З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що відповідачем листами  № 08/08 від 24.07.2023 та від 24.08.2023 позивача повідомлено про  планові обсяги послуг  за серпень 2023 року (26  000  000,00 кВт*год) та за вересень 2023 року (15  000  000,00 кВт*год). Перший з вказаних листів  долучено до матеріалів справи, а наявність другого визнана сторонами у позові та у відзиві на позов.
Відповідно до планового обсягу наданої послуги за серпень 2023 року, позивачем сформовані рахунки-фактури № 1413-02024 28/07/2023 від 28.07.2023, № 1413-02024 04/08/2023 від 04.08.2023, № 1413-02024 10/08/2023 від 10.08.2023, № 1413-02024 15/08/2023 від 15.08.2023, № 1413-02024 18/08/2023 від 18.08.2023 на 3  027  024,00 грн. кожний.
Також сторонами 31.08.2023 підписано акт приймання-передачі послуги на суму 12  248  793,24 грн. щодо наданих у серпні 2023 року послуг.
Відповідно до планового обсягу наданої послуги за вересень 2023 року, позивачем сформовані рахунки-фактури для оплати перших трьох платежів  № 1413-02024 29/08/2023 від 29.08.2023, № 1413-02024 05/09/2023 від 05.09.2023, № 1413-02024 11/09/2023 від 11.09.2023  на 1  176  360,00 грн. кожний.
Також сторонами 30.09.2023 підписано акт приймання-передачі послуги  на суму 9  952  240,19 грн. щодо наданих у вересні 2023 року послуг.
Відповідачем разом з відзивом на позов подані платіжні інструкції з яких вбачається, що ним здійснено повне погашення заявленої до стягнення суми основної заборгованості в період з серпня 2023 по вересень 2023, а саме: 
- від 14.09.2023 № 659 на суму 13  239  107,23 грн. (призначення платежу «Сплата за послугу передачі ел. ен. за 08/2023 згідно дог. 1413-02024 від 12.12.2019 у т.ч. ПДВ 20% 2206517.87 грн.»; 
- від 11.10.2023 № 469 на суму 9  952  240,19 грн. (призначення платежу «Сплата за послугу передачі ел. ен. за 09.2023 згідно дог. 1413-02024 від 12.12.2019 у т.ч. ПДВ 20% - 1658706.70 грн.».
Враховуючи те, що оплати фактичного обсягу наданих у серпні та вересні 2023 року послуг було відповідачем здійснено в межах, визначеного Договором строку, прострочення виконання вказаного обов`язку  відсутнє.
При цьому, так як докази поетапної попередньої оплати планової вартості послуги відсутні, при виконання вказаного обов`язку відповідачем допущено прострочення.
Щодо вимог про стягнення пені, слід зазначити наступне.
За змістом ст. 6 Закону України «Про ринок електричної енергії»  державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження типових та примірних договорів, визначених цим Законом. Регулятор має право, серед іншого, видавати обов`язкові для виконання учасниками ринку рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.
Згідно з абз. 3 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.
ОСП надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
На реалізацію наданих законодавством повноважень постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 309 затверджено Кодекс системи передачі.
Відповідно до пункту 5.5 глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі договір про надання послуг з передачі електричної енергії укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором.
Типова форма договору про надання послуг з передачі електричної енергії є додатком 6 до Кодексу системи передачі, отже, затверджена одночасно з цим Кодексом.
Підпунктом 16 п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.
Колегія суддів зазначає про те, що питання щодо обов`язковості застосування учасниками  ринку електричної енергії положень пп. 16 п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду при розгляді справи № 911/1359/22.
У постанові від 19.04.2024 у справи № 911/1359/22 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду викладено наступні висновки:
- відмовляючи у задоволенні позову у стягненні пені, суди попередніх інстанцій посилалися на приписи Постанови №332, а саме підпункт 16 пункту 1 такого змісту: на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати таку настанову - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії;
- суд першої та апеляційної інстанцій, вказували, зокрема, таке: повноваження НКРЕКП, визначені Законом, пунктом 1 частини другої статті 17 якого установлено, що регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання; як визначено пунктом 1 частини першої статті 2 Закону регулятор, яким є НКРЕКП, здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, трейдерської діяльності тощо; - відповідно до частини першої статті 3 Закону регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України;  вказаною постановою регулятор надав настанову щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених відповідними договорами, для всіх учасників ринку електричної енергії, у тому числі у випадку застосування таких штрафних санкцій не лише оператором системи передачі, яким є позивач, але й у випадку застосування до такої особи відповідальності у вигляді штрафних санкцій іншим учасником ринку за іншими договорами, чим досягається баланс інтересів всіх учасників ринку у період оголошення воєнного стану для запобігання негативним наслідкам у відповідній сфері;
- отже, суди попередніх інстанцій застосували приписи Постанови №332 як ті, що мають обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.
- Об`єднана палата погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з вищенаведених висновків про обов`язковість застосування учасниками ринку електроенергії у цьому аспекті саме норм постанов НКРЕКП, відповідно до яких на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії;
- Об`єднана палата також виходить з того, що Регулятор визначив модель поведінки як зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії, та вказав чітко визначений період, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, а не скасував нарахування та стягнення штрафних санкцій або увільнив від їх нарахування або стягнення. 
З огляду на вказане колегією суддів не приймаються до уваги посилання позивача на те, що зазначені в п. 16 постанови НКРЕКП №332 настанови не мають характеру обов`язку, є рекомендаційними та не містять умови чи застереження про звільнення учасників ринку електричної енергії, зокрема, відповідача, від сплати пені за порушення умов договору.
За таких обставин суд першої інстанції цілком вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі в сумі 440  142,17 грн.. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.
Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних в сумі 36  175,81 грн., слід зазначити таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Як встановлено вище 3 % річних нараховуються як за порушення зобов`язання щодо оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць.
З розрахунку позивача слідує, що він нараховує 3 % річних за порушення строків:
- поетапної попередньої оплати планової вартості послуг (п`ять платежів), які мають бути надані у серпні 2023 року та оплати фактичного обсягу наданих у серпні 2023 року послуг;
- оплати  попередньої оплати планової вартості послуги (три платежі), які мають бути надані у вересні  2023 року.
Як було встановлено вище, оплата фактичного обсягу наданих у серпні 2023 року послуг була відповідачем здійснена в межах, визначеного Договором строку, а відтак підстави для нарахування 3 % річних за  прострочення виконання вказаного обов`язку  відсутнє.
Водночас, враховуючи те, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань з поетапної попередньої оплати планової вартості послуг, які мають бути надані у серпні та вересні  2023 року, позивач відповідно до положень ЦК України має право нарахувати  3% річних та звернутися за їх стягненням до суду.
Перевіривши виконаний позивачем розрахунок 3 % річних нарахованих за несвоєчасне виконання обов`язку по оплаті планових обсягів наданих у серпні та вересні  2023 року за умовами Договору послуг, колегія суддів встановила, що розрахунки позивача є арифметично вірними.
За таких обставин колегія суддів частково задовольняє позовні вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 33  233,46 грн., у задоволенні позовних  вимог про стягнення 3 % річних в сумі 2  942,35 грн. нарахованих за порушення строку оплати фактичного обсягу наданих у серпні 2023 року послуг, відмовляється. Рішення суду першої інстанції  в цій частині підлягає зміні.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
За змістом ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).
Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мали місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23 підлягає зміні в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних, вказані позовні вимоги задовольняються частково в сумі 33  233,46 грн., в решті рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23  залишається без змін.
Враховуючи вимоги та доводи, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задовольняється частково.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору за звернення з позовом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою пропорційно розміру позовних вимог рішення суду першої інстанції в частині яких судом апеляційної інстанції було змінено цією постановою (з урахуванням того, що апеляційна скарга була подана через систему «Електронний суд» та  встановлено ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору примітка суду).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.  Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23   задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23 змінити.
3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 у справі № 910/15718/23  в такій редакції:
                    « 1. Провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» основної заборгованості в сумі 17  171  955,36 грн. - закрити.
                      2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (04070, місто Київ, вулиця Сагайдачного, 25, літ. Б, офіс 5, ідентифікаційний код 41427817) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) 3 % річних в сумі 33  233 (тридцять три тисячі двісті тридцять три) грн. 46 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 498 (чотириста дев`яносто вісім) грн. 50 коп.
                      3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.»
4. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (04070, місто Київ, вулиця Сагайдачного, 25, літ. Б, офіс 5, ідентифікаційний код 41427817) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227)   витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 598 (п`ятсот дев`яносто вісім) грн.  20 коп.
5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.
6. Матеріли справи № 910/15718/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 28.05.2023. 

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                С.Р. Станік

                                                                                Є.Ю. Шаптала