ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/14436/23                                                      Головуючий у І інстанції - Виноградова Д.О.,                                                                                                                                                                                Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  25 червня 2024 року                                                                                         м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо неврахування періодів роботи до страхового стажу в ТОВ «МПЗ» Рубльовський» на посаді контролера контрольно-пропускного пункту в російській федерації та заробітна плата за період роботи з 09.03.2007 по 18.02.2008, з 06.03.2009 по 12.02.2010, з 05.08.2010 по 06.07.2011, з 12.10.2011 по 14.08.2012, з 28.09.2012 по 29.07.2013, з 03.09.2013 по 29.06.2014, з 14.10.2014 по 21.08.2015, з 26.08.2015 по 19.08.2016 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.03.2007 та з 27.10.2016 по 18.09.2017, з 01.11.2017 по 12.07.2018 згідно записів вкладишу в трудову книжку серії НОМЕР_2 , з 27.10.2016 з врахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату № 3 від 20.03.2020 видану ТОВ «МПЗ» Рубльовський» при призначенні пенсії за віком з 26.07.2023 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок її пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.07.2023 зарахувавши до страхового стажу період роботи в ТОВ «МПЗ» Рубльовський» на посаді контролера контрольно-пропускного пункту в російській федерації з 09.03.2007 по 18.02.2008, з 06.03.2009 по 12.02.2010, з 05.08.2010 по 06.07.2011, з 12.10.2011 по 14.08.2012, з 28.09.2012 по 29.07.2013, з 03.09.2013 по 29.06.2014, з 14.10.2014 по 21.08.2015, з 26.08.2015 по 19.08.2016 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.03.2007 та з 27.10.2016 по 18.09.2017, з 01.11.2017 по 12.07.2018 згідно записів вкладишу в трудову книжку серії НОМЕР_2 , з 27.10.2016 року та з врахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату № 3 від 20.03.2020 видану ТОВ «МПЗ» Рубльовський».
В обґрунтування позову вказує, що відповідач протиправно не враховав до заробітної плати, з якої обраховується пенсія, спірні періоди. Разом з тим, відповідно до положень Угоди про гарантії прав громадян-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 11.06.2022 рф вийшла з Угоди від 13.03.1992, прийнявши закон про її денонсацію. Відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993» зупинено із російською федерацією дію вказаної Конвенції. Таким чином, врахувати заробітну плату для обчислення пенсії на підставі наданих позивачем архівних довідок неможливо, оскільки відсутній акт зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідок для призначення пенсії. Також, зауважує, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.03.2007 запис №1 від 09.03.2007 є недійсним, позивачку прийнято на роботу 19.03.2007.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 26.07.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивачка звернулась до відповідача із заявою, у якій просила здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату за період її роботи у рф.
18.09.2023 відповідач листом повідомив позивачку, що з  01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. 19.06.2023 припинена для України дія Угоди про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Враховуючи вищезазначене, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991.
Наведене стало підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно.
Колегія суддів не може повною мірою погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 5 Закону №1058-IV цей  Закон  регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим  Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Наведеними у  статті 1 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим  Законом  і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами 1 - 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого ч.  1  ст. 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим  Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацами 1, 2 частини 1  статті 40 Закону №1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Статтею 4 Закону №1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на  Конституції України  та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (пп. 13 п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014).
Відповідно до  ст. 9 Конституції України  чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.
Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання: 14.01.1993) встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідно до ст. 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992) та двосторонніми угодами в цій галузі.
Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка була чинною на момент звернення позивачки за призначенням пенсії, поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (ст. 5 Угоди від 13.03.1992).
Згідно ч. 2 ст. 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.
Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 01.12.1991, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (ст. 11 Угоди від 13.03.1992). 
Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання інформувати одна одну про діюче в їхніх державах пенсійне законодавство, наступні його зміни, а також вживати необхідних заходів щодо встановлення обставин, які мають вирішальне значення для визначення права на пенсію та її розміру (ст. 10 Угоди від 13.03.1992).
Угодою від 13.03.1992 встановлено правила обчислення розміру пенсій.
Згідно ч. 3 ст. 6 цієї Угоди обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.  Зазначеною Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26.03.2008 визначено, що норма п. 3 ст. 6 Угоди від 13.03.1992 встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.
Таким чином, наведені положення зазначених вище Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають. При цьому обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Відповідно до  ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботиє трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, на підтвердження трудового стажу роботи контролера контрольно-пропускного пункту в ТОВ «МПЗ» Рубльовський з 19.03.2007 по 18.02.2008, з 06.03.2009 по 12.02.2010, з 05.08.2010 по 06.07.2011, з 12.10.2011 по 14.08.2012, з 28.09.2012 по 29.07.2013, з 03.09.2013 по 29.06.2014, з 14.10.2014 по 21.08.2015, з 26.08.2015 по 19.08.2016, з 27.10.2016 по 18.09.2017, з 01.11.2017 по 12.07.2018 позивачкою подано трудову книжку серії НОМЕР_1 та вкладиш у трудову книжку серії НОМЕР_2 , які підтверджують роботу позивачки на підприємстві.
При цьому, колегія суддів приймає доводи апелянта, що початком роботи позивачки в ТОВ «МПЗ» Рубльовський є саме 19.03.2007, оскільки запис про взяття її на роботу 09.03.2007 анульований згідно записів в трудовій книжці, чого не врахував суд першої інстанції.
Також, позивачкою долучено довідки ТОВ «МПЗ» Рубльовський рф за № 3 від 20.03.2020, довідку без номера та дати про заробітну плату за період з 2007 по 2018 рік та карточки індивідуального обліку сум нарахованих виплат та інших винагород і сум нарахованих страхових внесків за 2007-2018 роки.
Отже, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено стаж роботи позивача контролера контрольно-пропускного пункту в ТОВ «МПЗ» Рубльовський з 19.03.2007 по 18.02.2008, з 06.03.2009 по 12.02.2010, з 05.08.2010 по 06.07.2011, з 12.10.2011 по 14.08.2012, з 28.09.2012 по 29.07.2013, з 03.09.2013 по 29.06.2014, з 14.10.2014 по 21.08.2015, з 26.08.2015 по 19.08.2016, з 27.10.2016 по 18.09.2017, з 01.11.2017 по 12.07.2018.
Таким чином, під час обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 підлягає врахуванню також заробітна плата (дохід) за вказані вище періоди роботи, як це передбачено ч. 3 ст. 6 Угоди від 13.03.1992.
Так, з урахуванням введеного в Україні правового режиму воєнного стану органи Пенсійного фонду України позбавлені можливості в повному обсязі виконувати Угоду від 13.03.1992.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що обов`язок отримання інформації від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків за періоди роботи після 01.01.2004 покладений саме на орган, що призначає пенсію. Позаяк відповідно до пп. 13 п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, саме на Пенсійний фонд України (а не громадянина, який претендує на призначення пенсії) покладено виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції в тому числі і щодо виконання Угоди між Урядом України і Урядом рф про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993 та Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992, для встановлення права на пенсію.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.09.2019, яка ухвалена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення ст.ст.  1, 8,  92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Щодо доводів апелянта, що з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді від 13.03.1992, тобто станом на сьогодні пенсії громадянам, які проживали/перебували на території рф, призначаються на умовах, визначених  Законом № 1058-IV, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених ч. 1 ст. 40  Закону № 1058-IV колегія суддів зазначає наступне.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022,  у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1  ст. 106 Конституції України,  Закону України «Про правовий режим воєнного стану»  постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому відповідними Указами Президента України строк дії правового режиму воєнного стану неодноразово продовжувався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328  постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. москві.
Однак, на переконання колегія суддів, всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією рф припинено співробітництво з цією державою.
Тому необґрунтованими є доводи апелянта щодо неможливості обчислення розміру пенсії позивачки з урахуванням наданих довідок про заробітну плату, з огляду на припинення 01.012023 участі рф в Угоді від 13.03.1992, оскільки, довідки видані до припинення Угоди.
За таких обставин, зважаючи на заявлені позовні вимоги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАСУ).
Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1213145186 від 22.09.2023.
З урахуванням часткового задоволення позовної заяви на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 751, 52 грн (70%).
Керуючись ст.ст. 139, 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року - скасувати. 
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не врахування періодів роботи до страхового стажу в ТОВ «МПЗ» Рубльовський» на посаді контролера контрольно-пропускного пункту в рф та заробітної плата за період роботи з 19.03.2007 по 18.02.2008, з 06.03.2009 по 12.02.2010, з 05.08.2010 по 06.07.2011, з 12.10.2011 по 14.08.2012, з 28.09.2012 по 29.07.2013, з 03.09.2013 по 29.06.2014, з 14.10.2014 по 21.08.2015, з 26.08.2015 по 19.08.2016 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.03.2007 та з 27.10.2016 по 18.09.2017, з 01.11.2017 по 12.07.2018 згідно записів вкладишу у трудову книжку серії НОМЕР_2 , з 27.10.2016 та з врахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату № 3 від 20.03.2020 видану ТОВ «МПЗ» Рубльовський» при призначенні пенсії за віком з 26.07.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з 26.07.2023 зарахувавши до страхового стажу період роботи в ТОВ «МПЗ» Рубльовський» на посаді контролера контрольно-пропускного пункту в російській федерації з 19.03.2007 по 18.02.2008, з 06.03.2009 по 12.02.2010, з 05.08.2010 по 06.07.2011, з 12.10.2011 по 14.08.2012, з 28.09.2012 по 29.07.2013, з 03.09.2013 по 29.06.2014, з 14.10.2014 по 21.08.2015, з 26.08.2015 по 19.08.2016 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.03.2007 та з 27.10.2016 по 18.09.2017, з 01.11.2017 по 12.07.2018 згідно записів вкладишу в трудову книжку серії НОМЕР_2 , з 27.10.2016 з врахування заробітної плати згідно довідки про заробітну плату № 3 від 20.03.2020 видану ТОВ «МПЗ» Рубльовський» з 26.07.2023.
В іншій частині у задоволені позову - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14603, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-а; ЄДРПОУ: 21390940) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 751, 52  грн (сімсот п`ятдесят одна гривня 52 коп).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

                 
Судді:                                                                                          О.В. Карпушова

                                                                                                    В.В. Файдюк