ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року	Львів	Справа № 140/2032/24 пров. № А/857/10971/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді:                                               Гудима Л.Я.,
суддів:                                                               Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року, головуючий суддя – Плахтій Н.Б., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                     В С Т А Н О В И В:

В лютому 2024 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Волинській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови провести нарахування та виплату пенсії із врахуванням надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатного члена сім`ї - ОСОБА_2 , в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії із врахуванням надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатного члена сім`ї - ОСОБА_2 , в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та виплачувати перераховану пенсію зі сплатою суми недоотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася внаслідок проведеного перерахунку, починаючи з 01.09.2023 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що його донька - ОСОБА_2 не досягла 23 років та є студенткою денної форми навчання Луцького національного технічного університету, тому він має право на отримання надбавки непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, відповідно до статті 30 Закону №2262-ХІІ.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що наводились ним у поданому адміністративному позову, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 01.09.2011 року отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до вимог Закону №2262-ХІІ.
ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.08.2005 року.
З моменту призначення позивачу пенсії йому було встановлено надбавку на непрацездатну дитину віком до 18 років відповідно до пункту «а» статті 16 Закону №2262-ХІІ в сумі 382,00 грн., проте з 01.09.2023 року відповідач припинив виплачувати вказану доплату.
Позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій просив здійснити нарахування та виплачувати пенсію, починаючи з 01.09.2023 року, із урахуванням надбавки як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатного члена сім`ї, в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
У листі від 21.02.2024 року відповідач повідомив позивача, що оскільки його доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 18 років, виплата надбавки до пенсії була припинена з 01.09.2023 року. Підстави для продовження виплати згаданої надбавки на підставі довідки Луцького національного технічного університету №1998/24 від 23.01.2024 року відсутні.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що право на нарахування та виплату надбавки відповідно до вимог пункту «а» статті 16 Закону №2262-ХІІ у позивача відсутнє, позаяк його дочка досягла повноліття, а факт її навчання у вищому навчальному закладі не є підставою для встановлення такої надбавки до досягнення нею 23-річного віку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( далі – Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
У відповідності до пункту «а» частини 1 статті 16 Закону №2262-XII до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім`ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.
Статтею 30 Закону №2262-ХІІ визначено коло членів сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника
Згідно із вказаною вище нормою, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.
Частиною 6 статті 30 Закону №2262-ХІІ передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Колегія суддів зазначає, що частина 6 статті 30 Закону №2262-XII визначає право студентів денної форми навчання на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчального закладу, але не більш як до досягнення ними 23 років, тоді як надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї (дітей) виплачується до досягнення ними 18 років.
Таким чином, вірним є висновок суду попередньої інстанції про те, що право на нарахування та виплату надбавки відповідно до вимог пункту «а» статті 16 Закону №2262-ХІІ у позивача відсутнє,через що позовні вимоги є безпідставні та необґрунтовані, відтак задоволенню не підлягають. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №140/2032/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	С. М. Кузьмич