ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 823/1160/18                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                       Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                    Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.                              за участю секретаря                                                         Дудин А.С.                                        
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги форми "Ф" від 06.02.2018 №2418-17 про сплату боргу в сумі 180568,69 грн.
Черкаський окружний адміністративний суд своїм рішення від 12.07.2018 у задоволенні позову відмовив.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
27.09.2018 апелянтом у зв`язку з неможливістю об`єктивного вирішення справи 823/1160/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №823/1442/16 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 21.11.2016 року подано клопотання про зупинення провадження у справі. 
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07.11.2018 зупинив провадження у справі № 823/1160/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №823/1442/16 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 21.11.2016.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2024 року поновлено провадження у справі. 
           28.05.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про заміну відповідача у справі на ГУДПС у Черкаській області.
          Згідно ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
          Так, постановою від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» було затверджено положення про Державну податкову службу України. Розпорядженням КМУ від 21.08.2019 №682-р було погоджено забезпечення Здійснення Держаною податковою службою покладених на неї постановою КМУ від 06.032019 №227 функцій і повноважень Державною фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
          28.08.2019 року Державною податковою службою України на підставі вище зазначених було винесено наказ № 36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України» відповідно до якого ДПС України почало виконання функцій і повноважень ДФС України що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС
          Постановою КМ України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19.06.2019 року за № 537 постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема: ГУ ДФС у Черкаській області приєднати до ГУ ДПС у Черкаській області.
          Таким чином, організацією, яка уповноважена на виконання функцій ДПС Украіни є Головне управління ДПС у Черкаській області з обсягом прав та повноважень, визначених Податковим кодексом України. Вказана юридична особа є правонаступником відповідача - ГУ ДФС у Черкаській області.
          В подальшому, а саме з 01 січня 2021 року відбулося фактичне адміністративне правонаступництво, оскільки, саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від ліквідованого Головного управління ДПС у  Черкаській області, як юридичної особи публічного права, до Головного управління ДПС у Черкаській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 44131663).
          Враховуючи викладене, наявні правові підстави для заміни відповідача в порядку процесуального правонаступництва, а саме: з Головного управління ДФС України в Черкаській області на Головне управління ДПС у Черкаській області (код ЄДРПОУ 44131663).
          Сторони у судове засідання не прибули, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.
          Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.
          Справу розглянуто без фіксації судового процесу у порядку ст.229 КАС України.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
          Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 25 травня 1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
06.02.2018 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2418-17.
Зі змісту вимоги вбачається, що станом на 31.01.2018 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів ОСОБА_1 становила 180568,69 грн, в т.ч. сума недоїмка 176686,78 грн, штрафи 3881,91 грн.
Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
          Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
          Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом № 2464-VI (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
          Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).
          Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
          Відповідно до абз. 1, 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій") єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
          У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
          Таким чином, у зв`язку із внесеними до Закону № 2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб - підприємців з 01 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.
          Відповідно до частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
          Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
          Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
          Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
          Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
          Згідно з абзацами першим, третім - п`ятим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
          Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
          Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
          У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
          Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція № 449.
          Абзацом 2 п. 2 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
          Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн (абзаци перший - третій, одинадцятий пункту 3 розділу VI Інструкції № 449).
          Згідно з абз. 1 п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
          В даному випадку судом встановлено, що згідно інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 станом на 08.02.2018 заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 180568,69 грн,  а саме: 
- 176214,88 грн - за вимогою ДПІ у м. Черкасах про сплату боргу (недоїмки) №0002891301 від 29.09.2016 (яка була узгоджена в судовому порядку (справі №823/1442/16));
- 471,90 грн - згідно звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік №9269467531 від 08.02.2017; 
- 7379,63 грн - за рішенням ДПІ у м. Черкасах про застосування штрафних санкцій №0002281301 від 11.08.2016, з урахуванням переплати 209,07 грн, часткової сплати 3288,65 грн. (471,90 грн - 08.02.2017, 704,00 грн - 13.02.2017, 704,00 грн - 17.03.2017, 704,00 грн - 13.04.2017 та 704,75 грн - 08.02.2018).
          Суд першої інстанції правильно зазначив, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного внеску була визначена контролюючим органом на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, що відповідає положенням Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
          Стосовно розміру заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що зазначений у вимозі про сплату боргу від 06.02.2018 №Ф-2418-17 (180568,69 грн), слід зазначити наступне.
          Щодо зобов`язання в розмірі 176214,88 грн. слід зазначити, що ДПІ було винесено вимогу про сплату боргу від 29.09.2016 №Ф-0002891301 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 176214,88 грн. та податкові повідомлення-рішення від 29.09.2016 №0002881301, №0002871301.
          Позивачка оскаржила в судовому порядку податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 11.08.2016 №00002261301, №00002251301, №00002291301, рішення про застосування штрафних санкцій від 11.08.2016 №0002281301, податкові повідомлення-рішення від 29.09.2016 №0002871301, №0002881301 та вимогу про сплату боргу від 29.09.2016 №0002891301.
          Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.11.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 у справі №823/1442/16, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
          Постановою Верховного Суду від 20.10.2020  касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21.11.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 у справі №823/1442/16 - залишено без змін.
          Судове рішення у справі №823/1442/16 набрало законної сили 11.01.2017.
          Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
          Тобто, обставини, встановлені в рішенні у суду в адміністративній справі №823/1141/16, що набрало законної сили, мають преюдиційне значення для розгляду даної справи. 
          В даному випадку висновки наведені у зазначених вище судових рішеннях підтверджують правомірність вимоги ДПІ у м. Черкасах від 29.09.2016 №Ф-0002891301 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в розмірі 176214, 88 грн. та  рішення про застосування штрафних санкцій від 11.08.2016 №0002281301 в сумі 7379,63 грн.
          З огляду на встановлені обставини у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про узгодженість зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою про сплату боргу від 06.02.2018 №Ф-2418-17 в сумі 180568,69 грн., в тому числі за вимогою ДПІ у м.Черкасах про сплату боргу (недоїмки) №0002891301 від 29.09.2016 в сумі 176214,88 грн, за  рішенням про застосування штрафних санкцій від 11.08.2016 №0002281301 в сумі 7379,63 грн, за звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік №9269467531 від 08.02.2017 в сумі 471,90 грн (з урахуванням переплат та часткової сплати).
          Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає спірну вимогу форми "Ф" від 06.02.2018 №2418-17 про сплату боргу в сумі 180568,69 грн. прийнято відповідачем на підставі та в межах наданих йому повноважень, а тому підстави для скасування вказаної вимоги відсутні.
          Доводи апелянта щодо протиправності оскаржуваної вимоги з підстав порушення порядку її формування та підписання,  колегія суддів не приймає до уваги, оскільки факт наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску підтверджується матеріалами справи.
          Також з огляду на встановлені вище обставини колегія суддів критично ставиться до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 07.02.2018 №122, 301/17-23, складеного Черкаським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за постановою слідчого в рамках кримінального провадження, про те, що рішення ГУДФС у Черкаській області №18973/23-00-10-0210 від 23.09.2016 про результати розгляду скарги  в частині збільшення суми своєчасно не нарахованого єдиного внеску фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не підтверджується документально.
          Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
          Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
          Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
          Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

                                                     П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
          Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року
залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
                    
          Головуючий суддя:                                                                  Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                  А.Ю. Коротких

                                                                                                    Є.О. Сорочко