ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 р.	Справа № 641/1709/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Ященко С.О., м. Харків, повний текст складено 24.04.24 року по справі № 641/1709/24
за позовом        ОСОБА_1  
до       Управління патрульної поліції у Львівській області ,       інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Вергун Тетяни Романівни               
про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду міста Харкова з адміністративним позовом до УПП в Львівській області ( далі -відповідач), інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону УПП у Львівській області ОСОБА_2 , в якому просив визнати незаконними дії інспектора та скасувати постанову серії ЕНА № 1670727 від 16.03.2024  про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 16.03.2024 року інспектором 1 взводу 4 роти 2 бат. УПП у Львівській області сержантом поліції Вергун Т.Р. винесено стосовно ОСОБА_1 постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, серії ЕНА № 1670727 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., в зв`язку з порушенням ним п. 12.4 Правил дорожнього руху. Відповідно до вказаної постанови 16.03.2024 року о 11:22 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Kodiaq, н.з. НОМЕР_1 , по дорозі М-06 "Київ-Чоп" 497 км. в населеному пункті Новий Милятин, рухався зі швидкістю 76 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті. Вважає зазначену постанову незаконною, та такою, яка складена з порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказує на те, що рухався зі швидкістю 50 км/год. Крім того зазначає, що інспектор поліції під час фіксації швидкості руху, у порушення ст. 40 ЗУ "Про Національну поліцію", тримав у руках прилад TruCam LTI 20/20 TC008367 при замірі швидкості руху. Також зазначає, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації, проте жодних дорожніх знаків про інформацію розміщення пристроїв фіксації швидкісного ліміту не було. Крім того, на законну вимогу до інспектора Вергун Т.Р. надати сертифікат та підтвердження повірки пристрою TruCam ОСОБА_1 отримав відмову. 
Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24.04.2024 року в позові ОСОБА_1  відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду  першої інстанції незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова  від 24.04.2024 року по справі № 641/1709/24 скасувати, визнати дії  інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону УПП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_2 незаконними та  скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що суд першої інстанції встановив факт фіксування швидкості руху транспортного засобу інспектором поліції з рук, акцентуючи увагу на тому, що фіксація TruCam з рук має наслідком завдання штучної вібрації приладу, що в свою чергу може завдавати більшої похибки, ніж передбачено свідоцтвом про перевірку  технічного пристрою, та ставить під сумнів фіксовану швидкість руху автомобіля.
Позивач зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки відсутності знаку 5.76 в населеному пункті Новий Милятин, що є грубим порушенням норм матеріального права, також позивач вказує на те, що з оскаржуваного рішення суду не вбачається надання судом першої інстанції належної правової оцінки ненадання відповідачем належних та допустимих доказів фіксації швидкості транспортного засобу «Skoda Kodiaq» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії знаку 5.76. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1670727 від 16.03.2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Згідно з постановою ЕНА № 1670727 від 16.03.2024 року ОСОБА_1 16.03.2024 року о 11:22 год. по автодорозі М-06 Київ-Чоп 497 км. в населеному пункті с. Новий Милятин рухався зі швидкістю 76 км/год, перевищивши дозволене максимальне обмеження швидкості транспортного засобу більше ніж на 20 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 TC008367, чим порушено вимоги п. 12.4 ПДР.
В постанові зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Згідно копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29280 встановлено, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM ІІ № TC008367 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач та є чинним до 07.11.2024 року.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР ).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Згідно пп. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.51 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.52 «Кінець населеного пункту».
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, представником відповідачів разом з відзивом на позов було надано відео та фото файли, здійснені за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam.
З дослідженого відеозапису та фото-файл від 16.03.2024 року з приладу TruCam LT1 20/20, вбачається, що на ньому зафіксований автомобіль позивача, який рухається по автодорозі Київ-Чоп 497 км. 16.03.2024 року о 11:21:26 зі швидкістю 76 км/год, що навіть з похибкою приладу +-2 км/год., перевищує дозволену швидкість 50 км/год. Замір швидкості здійснений на відстані 218,5 м, що відповідає інструкції з експлуатації.
Отже, з наданих відповідачем відеозапису та фотознімку встановлено, що 16.03.2024 року о 11:21:26 годин позивач рухався на автомобілі Skoda Kodiaq н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 76 км/годину, що є порушенням ч. 1 ст. 122 КУпАП.
З матеріалів справи встановлено, що позивач заперечує законність дій інспектора при винесенні постанови, а також законність застосування приладу вимірювання швидкості руху у ручному режимі.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.31 ЗУ «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .
За приписами статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 використовується у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року № 1314-VI1.
Прилад TruCam LT1 20/20 є засобом вимірювальної техніки.
Слід зазначити, що, відповідно до інструкції з використання приладу Trucam LTІ 20/20, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.
Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку.
Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.
При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.
Таким чином, колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги щодо неправомірності застосування приладу TruCam LT1 20/20 в ручному режимі.  
Також колегія суддів  не приймає довід апеляційної скарги щодо відсутності дорожнього знаку 5.76, оскільки суд першої інстанції зазначив, що дорожній знак 5.76 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо відсутності розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.76», оскільки знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів. Автоматичність інформаційно – вимірювальної системи передбачає здійснення контролю без участі людини.
Разом з тим, цей дорожній знак, стосується фіксації порушення ПДР саме в автоматичному режимі.
Водночас, прилад ТruCam не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а до позивача застосовано стягнення у вигляді штрафу за скоєння правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі, тому відсутність дорожнього знаку 5.76 ПДР України не впливає на наявність  або відсутність факту вчиненого правопорушення і правомірності застосованого стягнення.
Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР України швидкісного режиму.
Таким чином, колегія суддів вважає, що надані відповідачем документальні підтвердження вчиненого правопорушення є належними доказами факту перевищення вищевказаним автомобілем Skoda Kodiaq державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановленого обмеження швидкості та відповідачем доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що постанова від 16.03.2024 ЕНА № 1670727 є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи, а отже судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення суду відсутні. 
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.
Згідно п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 у справі № 641/1709/24 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року по справі № 641/1709/24  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко