ПОСТАНОВА 
іменем України

19 червня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/2865/18
провадження № 22-ц/4809/404/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи: 
позивач –  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», 
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 10 жовтня 2023 року у складі судді Нероди Л.М.,  
В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі по тексту ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилалося на те, що 06 грудня 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 . Згідно з умовами договору банк надав відповідачу кредит у сумі 40040,04 грн на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2592,00 грн до 06 числа кожного місяця. Кінцевий строк повернення кредиту у повному обсязі - не пізніше 06 квітня 2020 року. За користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити 28% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк – у розмірі 35%. У випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань позичальник повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.
У зв`язку з тим що відповідач не виконав свої зобов`язання по кредитному договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 06 серпня 2018 року склала 43035,92 грн, з яких 28010,49 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 4007,82 грн – заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 10101,90 грн – заборгованість по комісії, 261,76 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 188,53 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, 465,42 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за комісією. 
18 червня 2018 року відповідачу було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості, однак станом на день звернення з позовом відповідач вимогу банку не виконала. Оскільки  ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань позивач просив стягнути на свою користь зазначену суму заборгованості. 
Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 січня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №93603282000 від 06 грудня 2016 року у розмірі 32468 грн 60 коп.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2021 року змінено стягувача у виконавчому листі №398/2865/18, що видав Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області про стягнення заборгованості за кредитним договором №93603282000 від 06 грудня 2016 року, з АТ «УкрСиббанк», як вибулої сторони, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» в частині вимоги за кредитним договором у розмірі 32468 грн 60 коп.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 січня 2019 року у справі №398/2865/18 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2022 року змінено сторону у цивільній справі №398/2865/18 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до  ОСОБА_1 , а саме позивача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»).
Повторним заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 10 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 06 серпня 2018 року за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 06 грудня 2016 року №93603282000 у розмірі 32468 грн 60 коп, з яких заборгованість за кредитним договором – 28010 грн 49 коп, заборгованість по процентам за користування кредитом – 4007 грн 82 коп, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом – 261 грн 76 коп, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 188 грн 53 коп. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із повторним заочним рішенням  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 10 жовтня 2023 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - без задоволення. Вважало, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 06 грудня 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №93603282000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку у розмірі 40404,04 грн шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача. Згідно з п.п.3.4, 3.5, 3.6 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалась повертати кредитні кошти та сплачувати відсотки шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2592,00 грн 06 числа кожного місяця та повернути кредит у повному обсязі не пізніше 06 квітня 2020 року. За користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити проценти у розмірі 28 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - у розмірі 35% річних (п.п.3.8, 3.9 договору). Пунктом 3.11 договору передбачено, що позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов договору та додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною, та яким передбачено щомісячну комісію за управління кредитом, яка нараховується з варіантів: комісія 1 - розмір комісії 2,50 % від суми кредиту, включається до суми ануїтетного платежу, та комісія 2 - 4,15 % від суми кредиту, яка включається до суми ануїтетного платежу (а.с.4-7).
З графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту, що викладений в додатку №1 до договору убачається, що щомісячний ануїтетний платіж складається з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, щомісячної комісії за управління кредитом та платежу за надані супутні послуги на користь третіх осіб, пов`язані із страхуванням (а.с.8).
Згідно з наданим позивачем розрахунком у  ОСОБА_1  за вказаним кредитним договором станом на 06 серпня 2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 43035,92 грн, з яких 28010,49 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 4007,82 грн – заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 10101,90 грн – заборгованість по комісії, 261,76 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 188,53 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, 465,42 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за комісією (а.с.21-23).
18 червня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслано відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про надання споживчого кредиту, в якій вказано про добровільне погашення протягом 31 дня з моменту отримання даної вимоги простроченого основного боргу, відсотків та комісії. У разі непогашення поверненню підлягає весь кредит достроково на 32 день з дня отримання вимоги. Однак вказана вимога залишилась без задоволення  (а.с.28).
У подальшому АТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором від 06 грудня 2016 року №93603282000 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» на підставі договору факторингу від 15 грудня 2020 року №193, про що свідчить реєстр боржників від 15 грудня 2020 року до договору (а.с.69-73).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, щоміж сторонами було укладено кредитний договір, умови якого ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», виконані шляхом надання відповідачу кредитних коштів, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 32468 грн 60 коп.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1050 ЦК України також передбачено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст.1048 ЦК України.
Встановивши, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання з повернення кредитних коштів у строки, передбачені кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надано належних доказів на підтвердження набуття права вимоги нового кредитора до відповідача колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції 15 грудня 2020 року між АТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №193, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників, які є боржниками АТ «УкрСиббанк», зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором від 06 грудня 2016 року №93603282000 (а.с.69-73).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
За положеннями ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Отже у спірному зобов`язанні відбулась заміна кредитора відповідно до договору факторингу від 15 грудня 2020 року №193 з АТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Як убачається з наданих позивачем до суду першої інстанції доказів, достовірність та належність яких не спростована відповідачем, за договором від 06 грудня 2016 року №93603282000 позичальником було отримано грошові кошти у розмірі 40040,04 грн на споживчі цілі та у зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх обов`язків щодо повернення кредиту станом на 06 серпня 2018 року відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Кредит-Капітал».
Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 4.1 розділу І Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або її частини та/або термінів сплати процентів та/або комісій), банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.
Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 не дотримано строки сплати чергових платежів згідно з графіком, що викладений в додатку № 1, за договором № 93603282000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 06 грудня 2016 року, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позичальник повинен сплатити банку пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за кредитним договором.
Як свідчать письмові докази по справі ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору знала про вищезазначені договірні умови і свідомо погоджувалася з ними, а отже була ознайомлена з умовами кредитування у повному обсязі. Договір був підписаний сторонами без будь-яких зауважень чи застережень щодо його умов. Свого розрахунку відповідач не надав.
Разом з тим відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення договору) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача комісії, оскільки матеріали справи не містять даних щодо виду, розміру та підстав нарахування банком комісії, у зв`язку з чим у цій частині позов є необґрунтованим.
Отже, підстав для стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії суд не убачає, оскільки нарахування відповідачу комісії визнано судом обґрунтовано безпідставним. 
Тому суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки позивач довів належними та допустимими доказами порушення його прав, яке відбулось внаслідок невиконання боржником обов`язку за кредитним договором від 06 грудня 2016 року, а тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором – 28010 грн 49 коп, заборгованості по процентам за користування кредитом – 4 007 грн 82 коп, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом – 261 грн 76 коп, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 188 грн 53 коп., всього – 32468 грн 60 коп.
Доводи відповідача про відсутність заборгованості за кредитним договором не підтверджені належними та допустимими доказами.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 10 жовтня 2023 рокузмін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді        О.Л. Карпенко
               
       С.І. Мурашко