ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/23473/23	Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р. 	
Провадження № 33/817/334/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Чудопалова Ю.Ю.,  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката — Чудопалова Ю.Ю. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 20 листопада 2023 року о 00 год. 01 хв. в м. Тернопіль по вул. Старий Ринок, 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYNDAI ACCENT 1.4, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей звужені, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, не природня блідність, підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в медичному закладі КНП “ТОНЦСНЗ” ТОР у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Чудопалов Ю.Ю. вважає дану постанову незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
        В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відеозаписи з нагрудних камер поліцейського фіксують лише факт перепаркування авто на пропозицію працівників патрульної поліції.
       Звертає увагу, що факт увімкненого двигуна авто не свідчить про керування транспортним засобом, а також із відеоматеріалів не вбачається перебування автомобіля на середині дороги, а тому вище вказані відеоматеріали не можуть бути доказами керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
       Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Апелянт вважає, що працівники патрульної поліції вчинили умисні провокативні дії по відношенню до ОСОБА_1 , чим підштовхнули його до несвідомих дій, які формально містять склад адміністративного правопорушення.
       Стверджує, що наявний у матеріалах справи рапорт працівника поліції не може вважатися належним і допустимим доказом учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Чудопалова Ю.Ю., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2024 та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №630633 від 20 листопада 2023 року, 20 листопада 2023 року о 00 год. 01 хв. в м. Тернопіль по вул. Старий Ринок, 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYNDAI ACCENT 1.4, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей звужені, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, не природня блідність, підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в медичному закладі КНП “ТОНЦСНЗ” ТОР у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівники патрульної поліції прибули на виклик, який здійснив ОСОБА_1 .. Після прибуття останній повідомив поліцейських, про те, що невідомі особи у військовій формі намагались витягнути його з машини, оскільки він нібито перебуває у розшуку. Чоловіки у військовій формі повідомили, що є працівниками ТЦК та помітивши чоловіка, який сів за кермо у неадекватному стані та розпочав рух транспортним засобом заднім ходом підійшли до нього та попросили пред`явити документ, який посвідчує особу, проте ОСОБА_1 відмовився. Після цього працівники ТЦК викликали патруль поліції, який чергував неподалік, які встановили, що останній перебуває у розшуку за ст. 210 КУпАП. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, які озвучили останньому, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло, після чого йому було неодноразово було запропоновано проїхати в медичний заклад КНП “ТОНЦСНЗ” ТОР для проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 стверджувально не відповів, а лише повідомив що не вживає наркотичних речовин та бажав, щоб працівники поліції надали йому гарантії, що з приміщення закладу охорони здоров`я його не заберуть працівники ТЦК.
       Дані обставини також стверджуються рапортом інспектора поліції від 10.11.2023. (а.с.5)
       Суддя враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.
       При цьому, працівними поліції, які проводили оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 допитувались судом першої інстанції та підтвердили обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що був предметом розгляду місцевого суду         
       Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, не повідомляв, що не керував транспортним засобом. 
       Натомість, характер його поведінки після зупинки транспортного засобу т «HUNDAI ACCENT», номерний знак НОМЕР_1 та в процесі спілкування з ним працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечував.
        Доводи апеляційної скарги відносно того, що на відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а засвідчено лише те, що він перебував за кермом автомобіля з увімкненим двигуном, є необґрунтованими, оскільки на наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини події в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що сама по собі відсутність фіксації факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та моменту його зупинки, за умови фіксації його перебування на водійському місці автомобіля з увімкненим двигуном та габаритними вогнями, без адекватного пояснення причин такого перебування в транспортному з боку ОСОБА_1 , не може бути достатньою підставою для сумнівів у достовірності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Отже з урахуванням змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксованого на відеозаписі перебування ОСОБА_1 на водійському сидінні автомобіля, увімкнення двигуна та габаритних вогнів в момент, коли до автомобіля підійшов працівник поліції, характеру його поведінки при спілкуванні з працівниками поліції та пояснень, суд першої інстанції не мав підстав сумніватись, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем, тобто виконував функції водія відповідно до пункту 1.10 ПДР України.
Доводи сторони захисту про те, що що працівники патрульної поліції вчинили умисні провокативні дії по відношенню до ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
       З матеріалів справи, в тому числі з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не вбачається.
Згідно з відеозаписом події ОСОБА_1 без жодного примусу відповідав на запитання працівників поліції.
Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції суду не надано. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянт не надав.
       Відеозапис також не містить фрагментів відеофіксації подій, які б свідчили про те, що правоохоронці чинили у будь-якій формі тиск (психологічний чи б то фізичний), чи б якось впливали на волевиявлення водія.
       Твердження сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі за умови гарантій йому зі сторони працівників поліції, що його звідти не заберуть співробітники ТЦК, суд до уваги не приймає, оскільки приписи п.2.5 ПДР України вимагають беззаперечного виконання водіями вимог поліцейського поліції пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння, без відповідних застережень чи умов.
       Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. 
З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.
       Апеляційний суд також звертає увагу, що доводи апеляційної скарги є аналогічні тим, які наведені у письмових поясненнях ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного суду, були предметом його дослідження і отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
       Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чудопалова Ю.Ю. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя