УХВАЛА

23 травня 2024 року 
м. Київ
справа №480/7021/21
адміністративне провадження № К/990/14548/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Білак М.В.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №480/7021/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Сумської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправним і скасувати наказ від 15 березня 2021 року № 189-к в частині тимчасового визначення їй робочого місця в Охтирській окружній прокуратурі, надання їй завдань та доручень, не пов`язаних з виконанням функцій прокуратури;
? визнати протиправною бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо невчинення дій з приведення у відповідність (перейменування) займаної нею посади начальника Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури з рівнозначною посадою начальника Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури;
? зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури привести у відповідність (перейменувати) займану нею посаду начальника Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури із рівнозначною посадою начальника Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури з 15 березня 2021 року;
? зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури видати їй посвідчення начальника Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури;
? зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури внести запис до її трудової книжки про зайняття посади начальника Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури з 15 березня 2021 року;
? зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури перерахувати та виплатити їй з 15 березня 2021 року заробітну плату з розрахунку посадового окладу, встановленого для начальника Тростянецького відділення Охтирської окружної прокуратури.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року, у задоволенні позовної відмовлено.
Не погодившись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивачка звернувся до Верховного Суду з касаційними скаргами.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України; клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.
Одночасно скаржнику було роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута, а в частині невиконання вимог статті 332 КАС України у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
30 квітня 2024 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла уточнююча касаційна скарга, у якій скаржник заявляє клопотання про поновлення строку, мотивуючи тим, що вперше касаційну скаргу було подано до суду касаційної інстанції з дотриманням встановленого законом строку на касаційне оскарження. Проте ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2024 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, роз`яснивши, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду. Вдруге, втретє та вчетверте подані касаційні скарги ухвалами Верховного Суду від 08 лютого 2024 року, від 27 березня 2024 року та від 15 квітня 2024 року було також повернуто скаржнику з тих самих підстав. Також скаржник зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в державі запроваджено правовий режим воєнного стану. Звертає увагу на те, що у зв`язку із збільшенням ракетних ударів та постійних тривог з 24 лютого 2022 року у м.Тростянець, частково, а іноді постійно відсутня електроенергія. Враховуючи вищенаведене скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.
Через відсутність складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Соколова В.М. (наказ від 21.05.24 №333-кв), питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги, вирішується по виходу судді з відпустки.
Вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження суд виходить з наступного.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Частина третя статті 329 КАС України зазначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин такого пропуску та наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 329 КАС України для його поновлення.
Також, 30 квітня 2024 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла уточнена касаційна скарга на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №480/7021/21.
Оцінивши наведені скаржником підстави для касаційного оскарження судових рішень, колегія суддів виходить з такого.
В уточненій касаційній скарзі скаржник повторно вказує підставою для касаційного оскарження судових рішень підпункт "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 
Так, за правилами пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Водночас вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі, розглянуте за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування загальних підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, а саме: пункту 2 частини другої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII);  Закону № 1697-VII, в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень» № 578-VIII від 02 липня 2015 року; по-третє, щодов частині визначення обставин, які підлягають встановленню у тривалого проходження атестації, не з вини прокурора, та визначення місця роботи останнього з виконання функцій прокурора.
Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.
Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, які неправильно застосовано судами попередніх інстанцій; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Зокрема, у цій справі судами попередніх інстанцій установлено, що наказом Сумської обласної прокуратури № 325к від 05 серпня 2021 року, на підставі пункту 3 частини 1 статті 51 та частин 1, 3 статті 54 Закону України «Про прокуратуру», позивачку звільнено з посади начальника Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням про притягнення прокурора до адміністративної відповідальності за правопорушення пов`язане з корупцією. Не погоджуючись з наказом про звільнення, позивачка оскаржила його в судовому порядку, втім, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 480/9803/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року, в задоволенні позовної заяви відмовлено.
За доводами уточненої касаційної скарги касатор вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункт 2 частини другої статті 51 Закону № 1697-VII та Закону № 1697-VII в редакції Закону № 578-VIII у подібних правовідносинах.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень у цій справі не слідує, що позивачка ставила це питання перед судами попередніх інстанцій.
Так, у цій справі суди попередніх інстанцій виходили виключно з того, що оскаржуваний наказ відповідача та бездіяльність станом на день розгляду цієї справи не порушують прав позивача та не створює для неї негативних наслідків. Суди попередніх інстанцій у цій справі зауважили, що судовим розглядом встановлено обставини, які свідчать про очевидну відсутність у позивачки законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), який підлягає судовому захисту в частині позовних вимог про скасування наказу № 189-к від 15 березня 2021 року та визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не вчинення дій.
Отже, при вирішенні спірних правовідносин у вказаній справі суди попередніх інстанцій не застосовували пункт 2 частини другої статті 51 Закону № 1697-VII та Закон № 1697-VII в редакції Закону № 578-VIII та відповідно оцінку вказаним нормам в оскаржуваних судових рішеннях не надавали.
Також, в уточненій касаційній скарзі скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо визначення обставин, які підлягають встановленню у тривалого проходження атестації, не з вини прокурора, та визначення місця роботи останнього з виконання функцій прокурора.
Водночас щодо вказаних посилань скаржник не визначає щодо конкретно якої саме норми права, відсутній висновок Верховного Суду.
Суд звертає увагу скаржника, що формальне посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України не може вважатись належним виконанням вимог такого пункту щодо його обґрунтування.
З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 18 квітня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху в частині визначення підстав та обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №480/7021/21.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №480/7021/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді 	 Л.О. Єресько  	
          	 М.В. Білак   В.М. Соколов