ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3969/24 Справа № 208/1052/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючого судді: Деркач Н.М.,
               суддів: Пишиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
               при секретарі: Усик А.Д.,

       розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В: 
       У лютому 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування позову банк зазначив, що між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 підписана заява б/н від 04.03.2008 року. 
       Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
       01.04.2008 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».
       Банком на підставі договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткрахунку.
       Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем.
       16.11.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №Б/Н в розмірі 28 632,83 грн., що складається з: 28 632,83 грн. – заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 28 632,83 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту та судові витрати.
       Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.  
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
       При цьому банк зазначив, що кредитний договір, укладений з відповідачем, повністю відповідає вимогам закону,  ОСОБА_1  власним підписом підтвердила свою згоду з його умовами. 
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
               Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
       Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам судове рішення у даній справі не відповідає.
       Судом встановлено, що 01.04.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №б/н від 04.03.2008, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.
       Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем. Так, згідно розрахунку заборгованості станом на 31.10.2023 року заборгованість становить 28 632,83 грн. та складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту – 28 632,83 грн.
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредитних коштів, однак станом на 31.10.2023 року заборгованість за поточним тілом кредиту відповідно до розрахунку заборгованості, наданим позивачем, складає 0,00 грн, а тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки, у неї входить тільки основний борг, прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. 
       У заяві позичальника плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості його нарахування. Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача суму 28 632,83 грн, згідно до розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, станом на 31.10.2023 р. є простроченим тілом кредиту.
       Суд зауважував про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в заяві №б/н від 04.03.2008 року, підписаної ОСОБА_1 01.04.2008 року, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.
       Між тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту з наступних підстав.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
       Відмовляючи у задоволенні вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд виходив з недоведеності позивачем факту наявності саме простроченого тіла кредиту, а стягнення простроченого тіла кредиту не передбачено умовами договору.
       Разом з тим, як вбачається з наявного у справі розрахунку заборгованості її облік банком здійснювався шляхом окремого обліку заборгованості по тілу кредиту та простроченної заборгованості по тілу кредиту, які у сумі визначають загальний розмір заборгованості позичальника за тілом кредиту. Також банком враховувалося поточне користування кредитом ОСОБА_1 - графи 3,5 розрахунку(а.с.123-132).
       Заборгованість відповідачки 28 632,83 грн (прострочене тіло кредиту) і 0 грн (поточне тіло кредиту) є складовими загальної заборгованості по тілу кредиту, який ОСОБА_1 отримала і не повернула банку. Суд першої інстанції помилково вважав, що заборгованість за простроченим тілом кредиту не підлягає стягненню з відповідачки і безпідставно відмовив у стягненні цієї суми на користь позивача. 
       Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
       Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
       Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
       Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
       Так, матеріалами справи встановлено, що кредитна картка відповідачки була відкрита 04.03.2008 року та неодноразово перевипускалася у 2012, 2013, 2015 та у 2017 році, термін дії останньої до травня 2021 року(а.с. 39). 
       Згідно довідки банку, по карткам ОСОБА_1 встановлювався кредитний ліміт, який станом на 2021 рік досяг 33 000 грн(а.с. 38).
       Крім того, згідно виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 , вона активно користувався кредитними коштами (отримувала готівку у банкоматі, купувала товари, перераховувала кошти на інші рахунки тощо та частково здійснювала повернення коштів банку), внаслідок чого і виникла заборгованість за тілом кредиту у загальному розмірі 28 632,83 грн, яку ОСОБА_1 отримала і не повернула банку(а.с. 26-37). 
       З урахуванням наведених обставин, беручи до уваги розрахунок банку суми заборгованості відповідача, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов банку задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” заборгованість по тілу кредиту у сумі 28 632,83 грн.
       Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції, слід змінити розподіл судових витрат, стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 2684 грн + 4026 грн = 6 710 грн.
        Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
       Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
       Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити.
       Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.03.2008 року станом на 31.10.2023 року, а саме – заборгованість за тілом кредиту у розмірі 28 632,83 грн. 
       Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 6 710,00 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
       
       Судді:                                                                                Н.М. Деркач

                                                                                       М.М. Пищида

                                                                                       І.Ю. Ткаченко