ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2024 року
м. Київ
справа № 582/727/21
провадження № 51-4584км23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі: 
головуючого                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання     ОСОБА_4 ,                            
прокурора                                          ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Сумського апеляційного суду від 24 травня 2023 року в кримінальному провадженні № 12021200470000452 за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 11 травня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить                 17 000 грн.
Вирішено питання про долю речових доказів.
Районний суд установив, що ОСОБА_6 14 серпня 2021 року в період з 21:05 до 21:24 після зупинки його автомобіля працівниками поліції за підозрою в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння знаючи, що інспектори поліції СРПП ВП № 1 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є службовими особами і виконують свої службові обов`язки, до яких зокрема входить виявлення, припинення адміністративних правопорушень і складання протоколів про адміністративні правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, усвідомлюючи протиправність своїх дій неодноразово висловив словесну пропозицію   ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надати їм неправомірну вигоду в сумі 200 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України в еквіваленті становило 5353, 72 грн.
При перегляді вироку за апеляційною скаргою захисника Сумський апеляційний суд ухвалою від 24 травня 2023 року його змінив, перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 369 КК на ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 369 КК та призначив покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить               17 000 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У поданій касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційний суд не мотивував належним чином свого рішення про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч. 1                      ст. 369 КК на ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 369 КК.
Звертає увагу на те, що за встановлених судом обставин ОСОБА_6 неодноразово висловив працівникам поліції словесну пропозицію надати їм неправомірну вигоду за непритягнення його до адміністративної відповідальності через  керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, яку вони не прийняли і попередили його про кримінальну відповідальність за такі дії. Тому ці дії засудженого містять закінчений склад злочину, який органом досудового розслідування та судом першої інстанції було правильно кваліфіковано за ч. 1                  ст. 369 КК, як пропозиція службовим особам надати неправомірну вигоду.
Вважає неправильним посилання апеляційного суду в своєму рішенні на постанову Касаційного  кримінального суду Верховного Суду від 20 травня            2020 року у справі № 753/2123/16-к.
Тому стверджує, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам статей 370 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Позиція учасників в суді касаційної інстанції
У своєму виступі прокурор підтримала касаційну скаргу.
Захисник ОСОБА_9 подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі засудженого.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення ст. 413 КПК розуміє, у тому числі, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
За правилами статей 370, 419 КПК ухвала апеляційного суду має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. У мотивувальній частині ухвали апеляційний суд повинен навести докладні мотиви прийнятого ним рішення. У випадку зміни або скасування рішення суду першої інстанції в ухвалі має бути чітко зазначено, які норми матеріального чи процесуального права були судом порушені та в чому саме полягають ці порушення.
Цих приписів закону під час апеляційного перегляду вироку судом апеляційної інстанції не було дотримано.
Так, переглянувши вирок за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 апеляційний суд встановив, що доводи скарги з приводу недоведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину є безпідставними. Разом із тим, враховуючи фактичні обставини справи, які були встановлені судом першої інстанції та наведені у вироку, апеляційний суд дійшов висновку, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК є закінченим з моменту, коли винна особа запропонувала чи пообіцяла надати неправомірну вигоду службовій особі, а та  усвідомила цю інформацію, або коли службова особа прийняла хоча б частину  запропонованої неправомірної вигоди. Якщо ж службова особа відмовилася прийняти запропоновані, обіцяні чи надані їй гроші, цінності, послуги або з якихось причин не отримала неправомірну вигоду, дії того, хто намагався її надати, необхідно кваліфікувати як замах на вчинення злочину, а тому вирок змінив та перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 369 КК на ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 369 КК, як закінчений замах на вчинення цього злочину. 
На обґрунтування такого висновку апеляційний суд у своєму рішенні послався на постанову Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 753/21723/16-к. При цьому апеляційний суд не врахував, що у вказаному провадженні засудженому інкримінувалося надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Диспозицією ч. 1 ст. 369 КК визначено кримінальну відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а також за надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Пропозиція або обіцянка надати неправомірну вигоду є самостійними злочинами з формальним складом і вважаються закінченими з моменту, коли особа висловила таку пропозицію чи обіцянку службовій особі в будь-якому виді (усно, письмово, за допомогою звуку, жесту, в електронному виді чи в інший спосіб), а надання неправомірної вигоди є злочином з матеріальним складом і вважається закінченим із часу коли службова або третя особа отримали цю неправомірну вигоду.  
За встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи,                    після його зупинки працівниками поліції ОСОБА_6 висловив їм словесну пропозицію надати неправомірну вигоду за нескладання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, однак коштів не надав. З урахуванням цього його дії правильно були кваліфіковані судом першої інстанції як закінчений злочин за ч. 1 ст. 369 КК, як пропозиція надання неправомірної вигоди службовій особі. 
Рішення апеляційного суду в оскаржуваній ухвалі про перекваліфікацію дій           ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 369 КК на ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 369 КК не ґрунтується на вимогах норм матеріального кримінального права, а відтак його не можна вважати законним і обґрунтованим.
Відповідно до положень ст. 438 КПК неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення при  розгляді справи в суді касаційної інстанції.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу прокурора задовольнити, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.
При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції слід узяти до уваги наведене та з додержанням вимог ст. 370 КПК ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Сумського апеляційного суду від 24 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
___________________                         ____________________                      ________________
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                        ОСОБА_3