ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/10260/23	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року (суддя Новікова І.В., м. Запоріжжя, повний текст ухвали виготовлено 29.01.2024 року) у адміністративній справі №280/10260/23 за позовом Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури до Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальчуків» про зобов`язання вчинити дії, суд – 

в с т а н о в и в:
          У грудні 2023 року Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури (позивач) звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради (далі по тексту – відповідач 1), Виконкому Запорізької міської ради (далі по тексту – відповідач 2); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача – ТОВ «Ковальчуків», в якому просив  визнати протиправною бездіяльність відповідачів в частині невиконання вимог Закону України «Про забезпечення  житлових прав мешканців гуртожитків» стосовно прийняття у власність територіальної громади міста Запоріжжя гуртожитку, розташованого по вул. Фортечній, 96 у м. Запоріжжі; зобов`язати відповідачів вжити всіх передбачених Законом України «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків» заходів, спрямованих на прийняття у власність територіальної громади міста Запоріжжя гуртожитку, розташованого по вул. Фортечній, 96 у м. Запоріжжі (згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1294639223101, номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 6614962, «громадський будинок», літ. А-5, інв. №004, об`єкт нежитлової нерухомості).
          Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року закрито провадження у справі; роз`яснено Запорізькій обласній прокуратурі право на звернення з позовом до господарського суду в порядку господарського судочинства.
          З ухвалою суду першої інстанції не поголилась Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свої вимоги обґрунтувала тим, що ухвала винесена з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків обставинам справи. Апелянт зазначив, що суд необґрунтовано прийшов до висновку про те, що вказаний спір, пов`язаний з реалізацією відповідачами майнових прав та інтересів, зокрема, питання переходу права власності на будівлю гуртожитку у комунальну власність. Апелянт зазначив, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору; публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правовим відносин і стосується саме цих відносин. Спір має майновий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення майнового права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери майнових відносин, навіть якщо до порушення права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.  До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень; управлінські функції повинні бути прямо передбачені законодавством, зокрема ст.3 Закону України «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад, тобто орган місцевого самоврядування повинен прийняти рішення про прийняття оспорюваного гуртожитку у власність територіальної громади, одночасно визначивши конкретний, передбачений законом спосіб такої передачі, який є альтернативним (компенсаційний чи частково-компенсаційний). Апелянт вважав, що без прийняття рішення (владної функції), яка буде обов`язковою для інших учасників цього процесу (ТОВ «Ковальчуків»), що відповідає принципу керування подальшою поведінкою цієї особи (управлінська функція), наступна робота з передачі гуртожитку в комунальну власність неможлива. Апелянт зазначав, що вимоги Закону «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків»  спрямовані не на задоволення майнового інтересу окремих осіб, а спрямований на захист суспільного інтересу; мешканці, які проживають у гуртожитку зможуть реалізувати своє право на приватизацію житла після передачі гуртожитку до комунальної власності. Апелянт зазначив, що у даній справі, прокурор, звернувшись до адміністративного суду, звернувся не за захистом приватних інтересів окремих осіб (конкретних мешканців гуртожитку), а, діючи в інтересах держави – за захистом суспільного інтересу (невизначеного кола осіб, які потребують покращення житлових умов та можуть задовольнити своє право на житло за рахунок приватизації вільної площі в гуртожитку. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що п.2 ч.1 ст.3, п.5 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом, тобто визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу. Суд зазначив, що у даній справі спір стосується фактично не вжиття відповідачем заходів, передбачених Законом України «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків», спрямованих на прийняття у власність територіальної громади міста Запоріжжя гуртожитку, розташованого по вул.  Фортечній, 96 у м. Запоріжжя, який на даний час належить на праві власності ТОВ «Ковальчуків»,  тобто пов`язаний з реалізацією майнових прав та інтересів, зокрема питання переходу права власності на будівлю гуртожитку у комунальну власність. Суд, посилаючись на пункти 6, 13 ч.1 ст.20 ГПК України, зазначив, що спір має вирішуватися у порядку господарського судочинства із залученням ТОВ «Ковальчуків» у якості відповідача/співвідповідача, оскільки спірні правовідносини безпосередньо матимуть вплив на його майнові права. 
Матеріалами справи встановлено, що Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури звернувся з позовом до адміністративного суду до відповідачів: Запорізької міської ради, Виконкому Запорізької міської ради  про визнання протиправною бездіяльність відповідачів в частині невиконання вимог Закону України «Про забезпечення  житлових прав мешканців гуртожитків» стосовно прийняття у власність територіальної громади міста Запоріжжя гуртожитку, розташованого по вул. Фортечній, 96 у м. Запоріжжі та зобов`язання відповідачів вжити всіх передбачених Законом України «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків» заходів, спрямованих на прийняття у власність територіальної громади міста Запоріжжя вище вказаного гуртожитку. Згідно позовної заяви, ТОВ «Кравчуків», яке є згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником громадського будинку, літ. А-5, інв. №004, за адресою: вул. Фортечна, буд.96 в м. Запоріжжі, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача. 
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 року у справі №904/9399/17 статус оспорюваної будівлі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змінено з «гуртожитку» на «громадський будинок» (об`єкт нежитлової нерухомості), вказана будівля фактично залишається гуртожитком, в якому зареєстровані та проживають 43 особи, що підтверджується відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 20.01.2023 року №04-45/3/123.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2020 року у справі №336/133 накладено арешт на нерухоме майно – будівлю гуртожитку, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 96, яке належить станом на момент винесення ухвали на праві приватної власності ТОВ «Ковальчуків» та визнане речовим доказом у кримінальному провадженні та заборонено будь-яким особам розпоряджуватися вказаним майном до скасування такого обмеження у встановленому законом порядку. 
Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.4, частин пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст.5, пунктів 1, 2, 3 ч.3 ст.14 Закону України «Про забезпечення житлових прав мешканців  гуртожитків» забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад; передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону здійснюється в порядку та строки, передбачені Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад, затвердженою законом; передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого  Законом України  «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону; гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передаються у власність територіальних громад відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Для цілей цього Закону встановлюються такі особливості стосовно використання жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, переданих у власність територіальних громад: передача гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальних громад здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку (чи уповноваженої власником особи) або за рішенням суду; прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою); передача гуртожитків, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані такими товариствами до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, у власність територіальних громад здійснюється на добровільних (договірних) умовах або, у разі відмови органів управління (уповноважених осіб) власників гуртожитків від такої передачі, - за рішенням суду за поданням органу місцевого самоврядування. Гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, передаються у власність територіальних громад відповідно до цього Закону в один із таких способів: 1) на безкомпенсаційній основі всі гуртожитки передаються: а) за згодою власника гуртожитку - за його рішенням; 2) на частково-компенсаційній основі всі гуртожитки передаються: а) на договірних засадах з виплатою компенсації у розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням власника гуртожитку та рішенням відповідної місцевої ради; відповідно до  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, у розмірі, меншому за розмір, визначений відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням суду за позовом місцевої ради; 3) на компенсаційній основі, за умови попередньої повної компенсації в розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, гуртожитки передаються: а) за згодою місцевої ради - за рішенням відповідної місцевої ради за поданням власника гуртожитку; б) без згоди місцевої ради - за рішенням суду за позовом власника гуртожитку.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вищевказаним законодавством передбачено, що   передача гуртожитків, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані такими товариствами до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, у власність територіальних громад здійснюється у всіх випадках (на добровільних (договірних) умовах або за рішенням суду): на безкомпенсаційній основі - за згодою власника гуртожитку - за його рішенням; на частково-компенсаційній - на договірних засадах з виплатою компенсації за рішенням власника гуртожитку та рішенням відповідної місцевої ради; на компенсаційній основі - за згодою місцевої ради - за рішенням відповідної місцевої ради за поданням власника гуртожитку; без згоди місцевої ради - за рішенням суду за позовом власника гуртожитку.
З системного аналізу вбачається, що законодавець при вирішенні питання про передачу гуртожитків, передбачив добровільний порядок, компенсаційний або частково-компенсаційний, тобто законодавством не передбачено односторонньої управлінської дії суб`єкта владних повноважень. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно пунктів 2, 7 ч.1 ст.4, п.5 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.  Суб`єкт владних повноважень – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору, тобто публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. У даній справі суть спору стосується майнових прав власника гуртожитку (громадської будівлі) ТОВ «Ковальчуків», а тому, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному спорі є майновий інтерес і такий  спір має приватноправовий характер, оскільки пов`язаний з реалізацією майнових прав та інтересів, зокрема питання переходу права власності на будівлю гуртожитку у комунальну власність.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 ГПК України  справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд –

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури – залишити без задоволення. 
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року у адміністративній справі №280/10260/23 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова