Номер провадження: 22-ц/813/1325/24 
Справа № 496/4439/21
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,
від відповідача ОСОБА_3 - не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дачненської сільської територіальної громади Одеського району Одеської області - не з`явились,
переглянувши справу №496/4439/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Дачненської сільської територіальної громади Одеського району Одеської області про визнання права особистої власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01 лютого 2023 року у складі судді Бурана В.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 23 вересня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що на підставі договору дарування від 18 серпня 2004 року набула право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . Проте, одночасно з набуттям права власності на будинок земельна ділянка під ним у власність не перейшла, так як державний акт на земельну ділянку відповідач ОСОБА_3 отримала лише у 2005 році. Наразі земельна ділянка кадастровий номер 5121082400:02:002:0044 цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» згідно державного акту є власністю відповідача ОСОБА_3 , хоча фактичним користувачем земельної ділянки є ОСОБА_1 як власник житлового будинку, що знаходиться на цій земельній ділянці.
Позивач ОСОБА_1 на підставі статті 377 ЦК України, статей 90, 120 ЗК України просила: 
визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на земельну ділянку, загальною площею 0,100 га, кадастровий номер 5121082400:02:002:0044, цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану за адресом: АДРЕСА_1 (а.с.1-4). 
Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.42).
Відповідач ОСОБА_3 позов визнала, зазначивши у заяві, що у 2004 році продала будинок, наразі нотаріус змінився і не може оформити продаж земельної ділянки (а.с.45).
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2022 року у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_3 позову відмовлено з підстав того, що з огляду на предмет позову визнання позовних вимог суперечить закону (а.с.53).
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дачненську сільську територіальну громаду Одеського району Одеської області (а.с.54).
Третя особа Дачненська сільська територіальна громада заперечень проти позову не надала (а.с.76, 86).
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.89).
Рішенням Біляївського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.94-98).
Висновок суду мотивовано недоведеністю порушення прав, за захистом яких позивач звернулась до суду. Зміна статусу нотаріуса, який посвідчував правочин про відчуження житлового будинку, не впливає на юридичну силу оформлених ним документів.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.102-104).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. ОСОБА_1 є власником будинку, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, на якій будинок розташований. ОСОБА_3 не бажає з`являтися до нотаріуса для оформлення правочину щодо земельної ділянки. Через бездіяльність ОСОБА_3 переоформлення земельної ділянки стало неможливим. Права інших осіб даним позовом не порушуються. Вважає, що лише в судовому порядку може захистити порушене право. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
       Згідно Договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області 18 серпня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №3999, ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок, загальною площею 83,90 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м, з надвірними спорудами, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,07 га земель Дачненської сільської ради (державний акт на право приватної власності на землю не видавався). Дарувальнику ОСОБА_3 житловий будинок належав на праві приватної власності на підставі Договору дарування, посвідченого Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області 07 жовтня 1998 року за реєстраційним номером 1-1798. Право приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок на підставі Договору дарування від 18 серпня 2004 року зареєстровано комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 28 жовтня 2004 року; реєстраційний номер об`єкту 7049996 (а.с.13-14,15).
       Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯА №293930, виданого 01 квітня 2005 року Дачненською сільською радою на підставі рішення Дачненської ради Біляївського району Одеської області від 29 липня 2004 року №283-ХХІУ, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,100 га, цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер 5121082400:02:002:004, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 (а.с.9-10, 11-12). 
       Отже, на час набуття ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка площею 0,07 га, на якій будинок розташований, не перебувала у приватній власності ОСОБА_3 . Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,100 га набуто після відчуження будинку, до того ж набуто на земельну ділянку, що є більшою, ніж та, що вказана у договорі дарування будинку. 
       Доводи позову щодо неможливості набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, на якій розташований набутий нею у власність житловий будинок, зводяться до того, що ОСОБА_3 не бажає звертатися до нотаріуса, що нотаріус, який оформляв правочин щодо будинку, не працює державним нотаріусом тощо.
       Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв дані доводи, так як такі не мають під собою правового підґрунтя для ухвалення рішення про набуття позивачем права власності на земельну ділянку в судовому порядку.
       В апеляційній скарзі також вказано й на те, що орган місцевого самоврядування безпідставно видав ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку, так як на той час ОСОБА_3 вже не була власником житлового будинку.
       Дані доводи не були предметом розгляду суду першої інстанції, так як позовні вимоги не містили вимог щодо рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та виданого ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку. 
       В силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції в суді апеляційної інстанції не приймаються.
Обрані суб`єктом порушеного права способи захисту мають бути ефективними та такими, що відповідають його змісту та системі права.
       Спосіб захисту має бути належним, ефективним та правомірним.
       У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто, спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
       Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронюваного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16).
       Обрання позивачем неналежного способу захисту права є підставою для відмови в позові.
       Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту права законом не передбачений, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , підтриману ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Дачненської сільської територіальної громади Одеського району Одеської області про визнання права особистої власності на земельну ділянку - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 15 квітня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова