КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                   
Справа № 759/3977/23                                Головуючий у 1 інстанції: Ключник А.С.
Провадження № 22-ц/824/3771/2024                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 квітня 2024року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Павленка Вячеслава Вікторовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-
 
в с т а н о в и в:
 
 В березні 2023 року ТОВ «Явір-Житлобуд-2» звернулося з позовом до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Зазначило, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Експлуатацію та обслуговування цього будинку здійснює ТОВ «Явір-Житлобуд-2».  24 липня 2019 року між ТОВ «Явір-Житлобуд-2» та ОСОБА_1 укладенийо договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 2030, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язалася оплачувати послуги у строк не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим. ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання  по оплаті наданих послуг, а тому ТОВ «Явір-Житлобуд-2» просило стягнути з неї заборгованість за період з 01 липня 2019 року по 31 липня 2022 року у розмірі 33 662,86 грн., інфляційне збільшення суми боргу за весь час прострочення у розмірі 7 852,29 грн. та три відсотки річних в розмірі 1 563,97 грн.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року позов ТОВ «Явір-Житлобуд-2» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 липня 2019 року по 31 липня 2022 року у розмірі 33 662,86 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 7 852,29 грн., 3% річних у розмірі 1 563,97 грн., а всього 43 079,12 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1   просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ТОВ «Явір-Житлобуд-2». Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставини, які мають значення для справи. ТОВ «Явір-Житлобуд-2» не надало суду належних та допустимих доказів наявності у нього правових підстав для виникнення правомочностей надавача послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а такожна підтвердження факту надання  послуг у спірний період. Звертає увагу т на те, що ОСОБА_1 відмовилась від обслуговування ТОВ «Явір-Житлобуд-2» її квартири, направивши ТОВ «Явір-Житлобуд-2» повідомлення про розірвання договору. У вересні 2022 року ТОВ «Явір-Житлобуд-2» вже зверталося до суду із позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка охоплювали  заборгованість і за спірний період. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» борг за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 липня 2019 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 11 751,06 грн., а також три відсотки річних в розмірі 186,93 грн. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 246,77 грн. Відтак, в даному випадку мало місце подвійне стягнення боргу.
Представник ТОВ «Явір-Житлобуд-2» подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі договору дарування квартири від 05 липня 2016 року ОСОБА_1   є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 128,9 кв.м, житловою площею 68,8 кв.м.
ТОВ «Явір-Житлобуд-2» є надавачем послуг з утримання будинку та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 .
24 липня 2019 року між ТОВ «Явір-Житлобуд-2» та ОСОБА_1 укладено договір № 2030 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Відповідно до наданих ТОВ «Явір-Житлобуд-2» розрахунків ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання щодо оплати послуг утримання будинку та прибудинкових територій,. У відповідачки утворилася заборгованість, яка за період   з 01 липня 2019 року по 31 липня 2022 року з урахуванням трьох процентів річних та інфляційної складової становить  43 079,12 грн., з яких: сума основної заборгованості - 33 662,86 грн., інфляційне збільшення суми боргу за весь час прострочення - 7 852,29 грн.,  три відсотки річних - 1 563,97 грн.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та  обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Явір-Житлобуд-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені  Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 128,9 кв.м, житловою площею 68,8 кв.м., та  неналежним чином виконує свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг.
Заперечуючи проти позову про стягнення заборгованості, ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Явір-Житлобуд-2» не надавало послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтовано висновку про  наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» заборгованості з урахуванням трьох процентів річних та інфляційної складової.
Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на недоведеність надання позивачем послуг з утримання будинку і прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження того, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавалися не ТОВ «Явір-Житлобуд-2», а іншою особою. Також відповідачка не довела, що зверталася із скаргами щодо ненадання або неналежного надання послуг у порядку, визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 направила ТОВ «Явір-Житлобуд-2» повідомлення про розірвання договору. Обов`язок оплачувати послуги  утримання будинку і прибудинкової території виникає у відповідачки в силу того, що вона є власником квартири в багатоквартирному будинку та не залежить від підписання нею договору про  утримання будинку і прибудинкової території. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на подвійне стягнення заборгованості. Обґрунтовує це наявним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 26 грудня 2022 року в справі №759/11854/22, яким  було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» борг за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 липня 2019 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 11 751,06 грн., а також три відсотки річних в розмірі 186,93 грн. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 246,77 грн. 
Як вбачається зі змісту вказаного рішення суду, предметом стягнення за вказаним рішенням була заборгованість за типовим договором № 20309 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 31 липня 2019 року, укладеним між ТОВ «Явір-Житлобуд-2» та ОСОБА_1 , яка виникла за минулий період,   погашення якої установлено сторонам шляхом сплати щомісячних платежів  до червня 2020 року.
Предметом позову ТОВ «Явір-Житлобуд-2» в даній справі є стягнення заборгованості по оплаті послуг по утриманню будинку і прибудинкової території, нарахованої за наступний період з 01 липня 2019 року по 31 липня 2022 року.
Отже, стягнення заборгованості за вказаним договором про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 31 липня 2019 року на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року не свідчить про подвійне стягнення заборгованості. Навпаки, укладення ОСОБА_1 типового договору № 20309 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 31 липня 2019 року з ТОВ «Явір-Житлобуд-2» вказує на визнання нею заборгованості за минулий період перед ТОВ «Явір-Житлобуд-2» як виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а  рішення суду першої інстанції без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Павленка Вячеслава Вікторовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Матвієнко Ю.О.
 
                                                                                 Крижанівська Г.В.