УХВАЛА

01 травня 2024 року 
м. Київ

справа №560/8987/22
адміністративне провадження № К/990/14152/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Жука А.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі №560/8987/22 за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.  Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.  Хмельницький), в якому просив:
1) визнати незаконними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 16  лютого 2022 року, прийняті головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.  Хмельницький): 
- у виконавчому провадженні НОМЕР_1 на підставі постанови від 02 березня 2021 року №52266233 про стягнення виконавчого збору в розмірі 194  796,19  грн;
- у виконавчому провадженні НОМЕР_2 на підставі постанови від 06 листопада 2015 року №45774529 про стягнення виконавчого збору в розмірі 129378,31 грн;
- у виконавчому провадженні НОМЕР_3 на підставі постанови від 02 березня 2021 року №48490470 про стягнення виконавчого збору в розмірі 16 085,65 грн;
2) визнати такими, що не підлягають виконанню постанови ДВС: від 02 березня 2021 року №52266233 про стягнення виконавчого збору в розмірі 194  796,19  грн; від 06 листопада 2015 року №45774529 про стягнення виконавчого збору в розмірі 129378,31 грн та від 02 березня 2021 року №48490470 про стягнення виконавчого збору в розмірі 16 085,65 грн.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) у зв`язку з неусуненням її недоліків.
12 квітня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі №560/8987/22.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Частиною першою статті 328 КАС України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у  пунктах 3,  4,  12,  13,  17,  20  частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судового рішення в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Як убачається із змісту оскаржуваних судових рішень, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року, позов повернуто з тих підстав, що позивач не усунув його недоліки.
Так, в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, зокрема, зазначено, що ухвалою суду першої інстанції від 02 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків, протягом 10 днів з дати отримання ухвали. Указану ухвалу від 02 вересня 2022 року направлено на адресу ОСОБА_1 09  вересня 2022 року, однак поштове відправлення повернулося з відміткою про невручення через відсутність особи за місцем проживання. Надалі ухвалу від 02 вересня 2022 року повторно надіслано позивачу та отримано ним 26 жовтня 2022 року, про що свідчить повідомлення про вручення судової кореспонденції і не спростовується ОСОБА_1 у касаційній скарзі.
Ураховуючи те, що станом на 10 листопада 2022 року недоліки позовної заяви усунуто не було, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, повернув позовну заяву на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Перевіряючи матеріали касаційної скарги, Верховний Суд установив, що позивач фактично не погоджується з аргументами суду щодо залишення його позовної заяви без руху, проте не спростовує факт отримання ним ухвали від 02 вересня 2022 року та неусунення недоліків позовної заяви у строк, установлений судом.
Отож, зміст постановлених у цій справі судових рішень та доводи, викладені у касаційній скарзі, не дають підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики у застосуванні норм процесуального права у такій категорії адміністративних справ, тому підстав для відкриття касаційного провадження немає. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не спростовують правильність висновків оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, суд ураховує, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі №560/8987/22.
Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі №560/8987/22.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко Н.М. Мартинюк   А.В. Жук