КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Справа № 759/4954/24                                                                         Головуючий в суді І інстанції Ясельський А.М.
Провадження № 33/824/2675/2024                                                     Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 травня 2024 року                                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лисака Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 727356 від 25 лютого 2024 року - водій ОСОБА_1 25 лютого 2024 року приблизно о 17:02 год. в м. Києві, по вул. Христини Сушко, 2, керував автомобілем «Олдсмобіль», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіри обличчя; поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Лисак М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року та провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортим засобом.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовував також тим, що водію не було повідомлено про наявність в нього будь-якого сп`яніння та необхідність саме через це пройти відповідний огляд, також водію не були роз`яснені умови та порядок його проходження, наслідки його результатів чи відмови від такого огляду, більш того було здійснено вплив на водія задля зміни його позиції та отримання від нього відмови від огляду.
Також захисник ОСОБА_1 - адвокат Лисак М.Ю. зазначає, що процедура огляду на стан наркотичного сп`яніння повинна починатись із відсторонення водія від керуванням транспортним засобом, надалі висловлюється пропозиція огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічого засобу і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров`я.
Крім того, доводи апеляційної скарги адвокат Лисак М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що до суду скерований відрізок відеозапису, який не висвітлює всієї події, а виключно ті фрагменти, які вигідні патрульній поліції.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із  ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею  252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР  ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 727356 від 25 лютого 2024 року, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 25 лютого 2024 року приблизно о 17:02 год. в м. Києві, по вул. Христини Сушко, 2, керував автомобілем «Олдсмобіль», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіри обличчя; поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 1);
- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 7);
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 лютого 2024 року (а.с. 2);
- у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1522425 від 25 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (а.с.3).
Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Виявлені працівниками поліції 25 лютого 2024 року у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння в розумінні п. п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 25 лютого 2024 року за участю ОСОБА_1 ..
Так, з відеофайлу вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній висловлює згоду, однак перебуваючи у службовому автомобілі патрульних поліції на шляху до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортим засобом, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1522425 від 25 лютого 2024 року, де зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з переднім державним номерним знаком, який не відповідає вимогам стандартів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. При цьому відомості про оскарження та скасування вказаної постанови в матеріалах справи відсутні, що також підтверджує керування ОСОБА_1 25 лютого 2024 року приблизно о 17:02 год. транспортним засобом «Олдсмобіль», д.н.з. НОМЕР_1 . 
Факт відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом також спростовується відеозаписом з камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечував той факт, що він керував транспортним засобом. Не вказував ОСОБА_1 про те, що він не керував своїм авто й тоді, коли інспектор повідомив йому про складання відносно нього протоколу саме за керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння.
Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що факт керування транспортним засобом встановлюється будь-якими фактичними даними, які в розумінні ст. 251 КУпАП є доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що водію не було повідомлено про наявність в нього будь-якого сп`яніння та необхідність саме через це пройти відповідний огляд, також водію не були роз`яснені умови та порядок його проходження, наслідки його результатів чи відмови від такого огляду, більш того було здійснено вплив на водія задля зміни його позиції та отримання від нього відмови від огляду, суд апеляційної інстанції відхиляє та звертає увагу на те, що як вбачається з відеозапису нагрудної камери поліцейського, у ході спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього було виявлено та повідомлено про такі ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідність шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснено процедуру такого огляду та наслідки відмови від його проходження. Водночас, виявлені ознаки наркотичного сп`яніння зафіксовані у підписаному водієм протоколі про адміністративне правопорушення, та в направленні на огляд водія транспортного засобу. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про наявність у особи такого стану, яке грунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану.
Крім того, відповідно до відеозапису із нагрудної камери поліцейського, у розмові зі співробітником патрульної поліції ОСОБА_1 повідомив про вживання ним наркотичного засобу шляхом куріння за два тижні до події правопорушення.
Разом з тим у залі судового засідання суду апеляційної інстанції водій ОСОБА_1 вказав, що раніше вже притягався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України, що також свідчить про обізнаність останнього щодо процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння та усвідомлення наслідків відмови від такого огляду.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Лисака М.Ю. про те, що процедура огляду на стан наркотичного сп`яніння повинна починатись із відсторонення водія від керуванням транспортним засобом, надалі висловлюється пропозиція огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічого засобу і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров`я, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Таким чином доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції не відповідають вимогам закону, оскільки Інструкцією не передбачено можливості проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою будь-яких технічних приладів.
Разом з цим, як вбачається з відеозапису нагрудної камери патрульного поліції, ОСОБА_1 було повідомлено про зобов`язання не керувати транспортним засобом протягом 24 годин.
Доводи апеляційної скарги адвоката Лисака М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , що до суду скерований відрізок відеозапису, який не висвітлює всієї події, а виключно ті фрагменти, які вигідні патрульній поліції, суд апеляційної інстанції також не бере до уваги, оскільки частина відеозапису стосується саме обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка фіксує перебіг подій за участі ОСОБА_1 , а саме його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога.
При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.  23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Лисака Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Лисака Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «16» травня 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                 Л.П. Сушко