Справа № 466/11855/23                        Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/672/24                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 червня 2024 року м.Львів

Справа № 466/11855/23
 Провадження № 22ц/811/672/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
з участю:  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , 

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова, ухвалене у м.Львові 25 січня 2024 року, у складі судді  Білінської Г.Б., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи: Радивилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оспорювання батьківства та внесення змін у актовий запис,-

встановив:
13 листопада 2023 року позивач ОСОБА_5 звернулась із позовом до ОСОБА_4 , з участю третьої особи: Радивилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оспорювання батьківства та внесення змін у актовий запис. В обґрунтування позову посилається на те, що у 2007-2008 роках вона (позивач) підтримувала стосунки із ОСОБА_4 та у 2008 році завагітніла. Зазначає, що 19 січня 2009 року уклала шлюб із ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину ОСОБА_7 . Стверджує, що біологічним батьком дитини є ОСОБА_4 . Вказує, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2015 року шлюб між нею ( ОСОБА_3 ) та ОСОБА_6 розірвано. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 24 травня 2023 року ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до тесту на батьківство, батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_4 Просила визнати ОСОБА_4 батьком ОСОБА_7 ; виключити відомості про батьківство ОСОБА_6 , як батька дитини, з актового запису про народження дитини та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , записавши батьком дитини ОСОБА_4 .
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 25 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 . Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на ч. 2 ст.138 СК України та вказує, що ОСОБА_4 , який під час розгляду справи визнав позовні вимоги (своє батьківство), є належним відповідачем у цій справі. Зазначає, що ОСОБА_6 не має заінтересованості у справі, а тому не вважає, що його має бути залучено до участі у справі. Вказує, що участь у справі ОСОБА_6 як відповідача виключається у зв`язку з його смертю. Зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки висновку експертного дослідження №ЕД-19/114-23/22452-БД від 23 листопада 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , може бути біологічним батьком ОСОБА_7 , така ймовірність складає 99,9999 %. Також зазначає, що не була повідомлена про розгляд справи 25 січня 2024 року, що є порушенням судом норми ст.128 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Оскаржуване рішення мотивовано наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно із ч.1ч.2 ст. 138 цього Кодексу жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка, як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.
Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство має право жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство.
Згідно із п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
З п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, вбачається, що рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
Відповідно до п. 2.16.2 цих Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду.
У пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.
Зі змісту п. 2.8 Правил вбачається, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.
Встановлено, що позивачем подано позов про оспорювання батьківства та внесення змін у актовий запис, де відповідачем зазначено особу, яку мати вважає біологічним батьком дитини, а не  особу , прав та обов`язків якої стосується вирішення спору.
З народження дитини особа, яка вказана в актовому записі про народження дитини, визнавала себе її батьком, несла відповідні обов`язки щодо дитини.
Посилання позивача на те, що ОСОБА_6 позбавлений батьківських прав рішенням суду, не виключає його участі у справі в якості відповідача, оскільки його обов`язки щодо дитини не припинилися, а також не припинилися права дитини.
Стаття 51 ЦПК України передбачає, що залучення особи в якості співвдповідача може бути лише за клопотанням позивача. У судовому засіданні таке клопотання не заявлено.
Відповідно до ст. 138 СК України жінці, яка народила дитину у шлюбі, надано право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Така вимога матері може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.
Із свідоцтва про смерть від 13 лютого 2024 року Серії НОМЕР_1 (актовий запис №75) вбачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач звернулася з цим позовом 13 листопада 2023 року, рішення суду постановлено 25 січня 2024 року, тобто за життя ОСОБА_8 . 
Частиною першою статті 55 ЦПК України, зокрема, передбачено, що у разі смерті фізичної особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процессу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.
Підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_4 не є належним відповідачем у цій справі. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. Посилання позивача про те, що вона не була повідомлена про судове засідання, призначене на 25 січня 2024 року, спрстовується довідкою про надіслання їй судової повістки на цю дату в електронному вигляді. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.
Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 25 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 11 червня 2024 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк